A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.I.35.210/2019/8.

A tanács tagjai: Dr. Hajnal Péter tanácselnök és előadó bíró; Dr. Heinemann Csilla bíró; Huszárné dr. Oláh Éva bíró

A felperesek: I.rendű felperes neve I. rendű felperes
              II.rendű felperes neve II. rendű felperes

A felperesek képviselője: dr. Palotás Csongor Ügyvédi Iroda (fél címe ügyintéző: dr. Palotás Csongor ügyvéd)

Az alperes: alperes neve

Az alperes képviselője: Dr. Vargha Máté kamarai jogtanácsos

A per tárgya: piacfelügyeleti ügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperesek (6. sorszám)

A felülvizsgálni kért jogerős határozat: a Fővárosi Törvényszék 22.K.700.929/2018/5. számú ítélete
Rendelkező rész 
A Kúria a Fővárosi Törvényszék 22.K.700.929/2018/5. számú ítéletét hatályában fenntartja.

Kötelezi a felpereseket, hogy fizessenek meg az alperesnek 15 napon belül külön-külön 50.000 (ötvenezer) - 50.000 (ötvenezer) forint felülvizsgálati perköltséget.

Kötelezi a felpereseket, hogy fizessenek meg - külön felhívásra - az államnak külön-külön 70.000 (hetvenezer) - 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.

Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	Az alperes 2016. március 22-én hivatalból piacfelügyeleti eljárást indított annak megállapítására, hogy az I. rendű felperes, illetve a II. rendű felperes és T. N. Z., az I. rendű felperes ügyvezetője (a továbbiakban: Ügyvezető) végzett-e az alperes engedélye nélkül üzletszerűen a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvényben (a továbbiakban: régi Hpt.) és a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 2013. évi CCXXXVII. törvényben (a továbbiakban: új Hpt.) meghatározott pénzügyi szolgáltatási tevékenységet, illetve kiegészítő pénzügyi szolgáltatást; az alperes engedélye nélkül rendszeres gazdasági tevékenység keretében a befektetési vállalkozásokról és az árutőzsdei szolgáltatókról, valamint az általuk végezhető tevékenységek szabályairól szóló 2007. évi CXXXVIII. törvény szerinti befektetési szolgáltatási tevékenységet, illetve kiegészítő szolgáltatást; az alperes engedélye nélkül vagy bejelentés hiányában a biztosítókról és a biztosítási tevékenységről szóló 2003. évi LX. törvényben és a biztosítási tevékenységről szóló 2014. évi LXXXVIII törvényben nevesített biztosításközvetítői tevékenységet. Az alperes a piacfelügyeleti eljárás lefolytatását követően a H-PJ-B-13/2017. számú határozatának (a továbbiakban: Határozat I.) rendelkező részében I. - V. pontokban tett megállapításokat.

A kereseti kérelem
[2]	A felperesek a keresetlevelükben egyrészt hangsúlyozták, hogy velük szemben az alperes jogszerűtlenül folytatott le piacfelügyeleti eljárást, ugyanis az I. rendű felperes tekintetében a Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 14.K.27.500/2015/6. számú ítéletében már kimondta, hogy nem volt jogosult az általános forgalmi adóról szóló 2007. évi CXXVII. törvény (a továbbiakban: Áfa tv.) 86. § d) pontja szerinti áfa mentes szolgáltatás nyújtására.

[3]	Másrészt sérelmezték azt is, hogy az alperes jelentős mértékben túllépte a alperes neveról szóló 2013. CXXXIX. törvény (a továbbiakban: MNB tv.) 90. § (2) bekezdésében meghatározott ügyintézési határidőt, amelyből következően a megállapításai súlyosan jogszabálysértőnek minősültek.

[4]	Végül utaltak arra is, hogy a 2016. március 30-ai helyszíni ellenőrzésről készült jegyzőkönyv nem valósághű adatokat tartalmazott, mivel a jegyzőkönyvben feltüntetett jelenlévő személyek számát meghaladja azok száma, akik azt aláírásukkal ellátták. Álláspontjuk szerint nem tartalmazta azt sem az alperesi határozat, hogy az I. rendű felperes által kért tanú meghallgatási bizonyítási indítványoknak milyen indokok alapján nem adott helyt, és azok esetleges meghallgatása mely okból nem érintik a tényállás feltárását. 

[5]	Az alperes a peres eljárás folyamán értesített az elsőfokú bíróságot, hogy a pénzügyi közvetítőrendszer hatósági felügyeletét érintő egyes törvények módosításáról szóló 2017. évi CXCI. törvény (a továbbiakban: Módtv.) 16. § (1) bekezdése alapján - a kiadmányozási jog nem megfelelő gyakorlására tekintettel - jogsérelem orvoslásra iránt eljárást indított. Ezt követően az elsőfokú bíróság 22.K.700.621/2018/8. számú végzésével a per tárgyalását az alperesi határozattal kapcsolatos jogsérelem orvoslása érdekében elrendelt eljárás befejezéséig felfüggesztette.

[6]	Az alperes a jogsérelem orvoslása érdekében indított eljárását követően H-PJ-I-B-17/2018. számú határozatával (a továbbiakban: Határozat II.) egybefoglalt döntést hozott, és rendelkező részében a következő megállapításokat tette:

I. A Határozat I.-et hatályon kívül helyezte azzal, hogy a hatályvesztés időpontja a Határozat II. közlésének napja.

II. Azonnali hatállyal megtiltotta az I. rendű felperesnek, hogy az engedélye nélkül pénzügyi szolgáltatási - így különösen „más visszafizetendő pénzeszköz nyilvánosságtól történő elfogadása" - tevékenységet végezzen.

III. Az I. rendű felperest az II. pontban nevesített tevékenység miatt 3.000.000 forint piacfelügyeleti bírság megfizetésére kötelezte.

IV. Azonnali hatállyal megtiltotta az I. rendű felperesnek, hogy az engedélye nélkül pénzügyi szolgáltatási - így különösen „pénzügyi szolgáltatás közvetítése" - tevékenységet végezzen.

V. Az I. rendű felperest az IV. pontban nevesített tevékenység miatt 2.850.000 forint piacfelügyeleti bírság megfizetésére kötelezte.

VI. Azonnali hatállyal megtiltotta az I. rendű felperesnek, hogy az engedélye nélkül pénzügyi szolgáltatási - így különösen „pénzkölcsön nyújtása" - tevékenységet végezzen.

VII Az I. rendű felperest az VI. pontban nevesített tevékenység miatt 350.000 forint piacfelügyeleti bírság megfizetésére kötelezte.

VIII. A piacfelügyeleti eljárást az Ügyvezetővel szemben - mivel jogsértést nem tárt fel - intézkedés alkalmazása nélkül megszüntette.

IX. A II. rendű felperest - az I. rendű felperes II. pontban meghatározott tevékenységben való érdemi közreműködése miatt - 1.450.000 forint piacfelügyeleti bírság megfizetésére kötelezte.

X. A II. rendű felperest - az I. rendű felperes VI. pontban meghatározott tevékenységben való érdemi közreműködése miatt - 120.000 forint piacfelügyeleti bírság megfizetésére kötelezte.

[7]	Az alperes a Határozat II. indokolásában rámutatott arra, hogy az I. rendű felperes vonatkozásában megállapítható volt, hogy több régi Hpt., illetve Hpt. szerinti pénzügyi szolgáltatási tevékenységet végzett az engedélye nélkül. Egyfelől az I. rendű felperes az engedélye nélkül gyűjtött betéteket és fogadott el más visszafizetendő pénzeszközt a nyilvánosságtól. Az alperes véleménye szerint a felperes által végzett ügyletek megfeleltek az új Hpt. 6. § (1) bekezdés 9. pontjában és 116. pontjában foglalt fogalmaknak, mivel az I. rendű felperes a nyilvánosságtól elfogadott visszafizetendő pénzeszközöket egyedileg előre meg nem határozott személyektől, üzletszerűen végezve gyűjtötte. 

[8]	Az I. rendű felperes engedély nélkül végzett pénzügyi szolgáltatás közvetítésére irányuló, azaz alkuszi tevékenységet, mivel tevékenysége kimerítette az új Hpt. 6. § (1) 90. pont d) alpontja szerinti definíciót. 

[9]	Végül az I. rendű felperes az új Hpt. 6. § (1) bekezdés 40. pontja szerinti pénzkölcsön nyújtása tevékenységet is végezte, amelyre szintén nem rendelkezett tőle engedéllyel. 

[10]	Az alperes a II. rendű felperes tevékenységét illetően pedig arra a következtetésre jutott, hogy az az I. rendű felperes jogsértő tevékenységének működtetésében, fenntartásában kezdeményező, irányító, szervező funkciót töltött be, közreműködése nélkül annak jogsértő tevékenysége nem vagy szűkebb körben valósult volna meg, ezért MNB tv. 93. § (5a) bekezdése alapján vele szemben is indokolt volt szankció alkalmazása.

[11]	Ezt követően a felperesek - a Határozat II.-ben foglalt tájékoztatás alapján - akként nyilatkoztak, hogy korábbi keresetüket változatlanul fenntartják, illetve azt kiegészítették azzal, hogy a Határozat II. a kiadmányozási jog gyakorlásának sérelmével került meghozatalra. Álláspontjuk szerint ugyanis a Határozat II.-ből továbbra sem tűnt az ki, hogy a döntés meghozatalára hatáskörrel rendelkező Pénzügyi Stabilitási Tanács (a továbbiakban: PST) a kiadmányozás jogát Sz. G. ügyvezető igazgató (a továbbiakban: Ügyvezető Igazgató) részére mely jogszabály rendelkezése alapján tette meg.
Az elsőfokú ítélet
[12]	Az elsőfokú bíróság jogerős ítéletével a felperesek keresetét elutasította.

[13]	Indokolásában a kiadmányozási jog gyakorlása tekintetében rámutatott arra, hogy a Határozat II. nem szenvedett olyan eljárási hibában, amelyre tekintettel annak hatályon kívül helyezése indokolt lett volna. Az Ügyvezető Igazgató ugyanis azt - az MNB tv. 13. § (11) bekezdésében foglaltak alapján - a PST ügyrendjében (a továbbiakban: Ügyrend) meghatározottak szerint, kiadmányozási jogkörében írta alá.

[14]	Az elsőfokú bíróság álláspontja szerint a felperesek tévesen jutottak arra a következtetésre, hogy az alperes eljárási jogosultsága tekintetében jelentőséggel bírt volna az, hogy az I. rendű felperes végzett-e az Áfa tv. tárgyi mentességi körébe tartozó pénzügyi szolgáltatási tevékenységet, vagy sem. Az alperesnek ugyanis nem ezt, hanem azt kellett vizsgálnia, hogy az I. rendű felperes végzett-e a régi Hpt., a Hpt. hatálya alá tartozó tevékenységet-e vagy sem, illetve azok végzésére rendelkezett-e engedéllyel vagy bejelentette-e azok végzését. (kérdés a keresethez kapcsolódóan, hogy maradjon-e)

[15]	Indokolásában megállapította, hogy - a felperesek álláspontjával szemben - önmagában az ügyintézési határidő elhúzódása nem minősülhetett az ügy érdemére is kiható eljárási szabálysértésnek. Az alperes a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 50. § (1) bekezdésében foglalt kötelezettségének is eleget téve a tényállást - a releváns okiratok beszerzésével, az érintett hitelintézetek megkeresésével, tanúk meghallgatásával - teljes körűen, hiánytalanul feltárta, a Határozat II. indokolása pedig a Ket. 72. §-ában foglaltakat - így többek között a II. rendű felperes által előterjesztett további bizonyítási indítványok elutasításának indokát - maradéktalanul tartalmazta.

[16]	Végül az elsőfokú bíróság a Jegyzőkönyv tekintetében kiemelte, hogy annak fejrészében és az aláírásnál szereplő személyek mennyiségi eltérése az ügy érdemére nem hatott ki, és a tényállás megdöntésére sem volt alkalmas. 
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[17]	A felperesek a jogerős ítélettel szemben felülvizsgálati kérelmet terjesztettek elő, amelyben annak hatályon kívül helyezését kérték a Határozat II.-re is kiterjedő hatállyal. Felülvizsgálati kérelmükben a jogerős ítélet és az alperesi határozat rendelkezéseit - a Közigazgatási perrendtartásról szóló 2017. évi I. törvény (a továbbiakban: Kp.) 85. § (1) bekezdésének és a 86. § (1) bekezdésének megjelölése mellett - több szempontból is jogszabálysértőnek találták. 

[18]	Elsődlegesen továbbra is azt az álláspontot képviselték, hogy a Határozat II. tekintetében a kiadmányozási jog nem megfelelően került gyakorlásra. Véleményük szerint ugyanis sem az MNB tv., sem a alperes neve Szervezeti és Működési Szabályzata (a továbbiakban: SZMSZ), sem pedig az Ügyrend nem tartalmazott olyan rendelkezést, amelyből fakadóan a Határozat II.-t jogszerűen kiadmányozhatta volna. E körben utaltak arra is, az elsőfokú bíróság a jogerős ítéletének indokolásában tévesen IV/00557/2014.-ként jelölte meg az Alkotmánybíróság IV/00557/2018. számú határozatát.

[19]	Az ügy érdemét érintően - a Kp. 85-86. §-ainak megjelölésével -  sérelmezték, hogy az elsőfokú bíróság a kereseti kérelmeket nem merítette ki. Így álláspontjuk szerint az elsőfokú bíróság többek között nem foglalt állást teljes körűen az ügyintézési határidő túllépését érintően, amely súlyos eljárási szabálysértésnek minősült. Hivatkoztak - konkrét jogszabályhely megjelölése nélkül - arra is, hogy az elsőfokú bíróság nem tett eleget indokolási kötelezettségének sem. 

[20]	A felperesek végül utaltak arra, hogy a peres eljárás során feltehetően mind az elsőfokú bíróság, mind az alperes megsértette a Kp. folytán alkalmazandó Polgári perrendtartásról szóló 2016. CXXX. törvény (a továbbiakban: Pp.) elektronikus kapcsolattartásra vonatkozó szabályait. Az alperes ugyanis minden bizonnyal azért kapta meg a 2018. december 11-ei halasztási kérelmét csupán 2019. január 9-én, mert az számára szabályszerűtlenül, nem elektronikus úton került kézbesítésre.

[21]	Az alperes a felülvizsgálati ellenkérelmében - amely szerint a jogerős ítélet hatályban való fenntartását kérte - azt emelte ki, hogy a felperesek felülvizsgálati kérelmében olyan jogszabályhelyeket jelölt meg a jogsértés alapjaként, amelyeket az elsőfokú bíróság eljárás során nem sérthetett meg. Érvelése szerint a felperes a keresetlevelét 2017. december 1-jén terjesztette elő, ezért a jelen ügyben nem a Kp., hanem a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: régi Pp.) rendelkezései voltak irányadók. Ezen az sem változtatott, hogy a Mód tv. rendelkezései alapján 2018. január 1-jét követően került a Határozat II. meghozatalra. Hangsúlyozta azt is, hogy a Határozat II. megfelelő módon került kiadmányozásra, és az elektronikus kapcsolattartás szabályai sem sérültek az ügyben, mivel vonatkozásában még a régi Pp. szabályai voltak alkalmazandók, ezért jogszerűen tartotta a kapcsolatot a bírósággal papír alapon.
A Kúria döntése és jogi indokai
[22]	A felülvizsgálati kérelem - az alábbiak szerint - nem megalapozott.

[23]	A Kúria a régi Pp. 272.§ (2) és 275.§ (5) bekezdésének megfelelően a jogerős ítéletet a felülvizsgálati kérelem keretei között, a rendelkezésre álló iratok alapján vizsgálta felül.

[24]	A Kúriának a jelen ügyben a jogerős ítélet jogszerűségét illetően több kérdésében is állást kellett foglalnia. Elsődlegesen azt kellett vizsgálnia, hogy az elsőfokú bíróság helyesen állapította-e meg, hogy a Határozat II.-t érintően a kiadmányozási jog gyakorlására jogszerűen került-e sor. Ezt követően arról kellett határoznia, hogy az elsőfokú bíróság a felperesek kereseteit megfelelően kimerítette-e, illetve indokolási kötelezettségének eleget tett-e. 

[25]	A Kúria a [21] bekezdésben foglaltak alapján elsőként a kiadmányozási jog jogszerűségének kérdését vizsgálta. A Kúria mindenekelőtt rámutat arra, hogy a kiadmányozási jog gyakorlásának esetleges sérelme eljárási szabályszegésnek minősül, amely körben a hivatalból bizonyításnak a kérdése nem merül fel, arra a félnek a kereseti kérelmében kell hivatkoznia. (1/2019. számú KMPJE határozat III.5.4.) Mivel a felperesek a Határozat II. meghozatalát követően - a Határozat II.-ben foglalt tájékoztatás alapján - keresetüket jogszerűen terjesztették ki a kiadmányozási jog gyakorlásának sérelmére, ezért a felperesek eleget tettek keresetben való hivatkozás követelményének, amely alapján az elsőfokú bíróságnak vizsgálnia kellett azt, hogy a kiadmányozási jog gyakorlása jogszerűen történt-e a Határozat II. tekintetében.

[26]	A Kúria viszont a kiadmányozási jog gyakorlása jogszerűségének körében az elsőfokú bíróság álláspontját osztotta, amely szerint nem történt súlyos eljárási szabálysértés a Határozat II. kiadmányozása során. A felperesek ugyanis mindössze azt állították, hogy véleményük szerint az Ügyvezető Igazgatónak nem volt jogosultsága az SZMSZ és az Ügyrend alapján kiadmányoznia a Határozat II.-t. Az erre történő hivatkozás azonban önmagában nem elegendő annak megállapítása céljából, hogy történt-e e körben olyan súlyos eljárási szabálysértés, amely az alperesi határozat hatályon kívül helyezéséhez kellett volna, hogy vezessen. A felpereseknek álláspontjuk alátámasztására - az 1/2019. számú KMPJE határozat III.5.4. pontja szerint is - bizonyítási indítványt kellett volna előterjeszteniük arra, hogy az alperes csatolja be/az elsőfokú bíróság szerezze be a megfelelő okiratokat - így például az Ügyrendet - a kiadmányozási jog gyakorlása körében. Az említett kérelem hiányában az elsőfokú bíróság jogszerűen fogadta el az alperesnek a 22.K.700.929/2018/5. számú jegyzőkönyv tanúsága szerint tett nyilatkozatát, amely szerint az Ügyvezető Igazgató az MNB. tv. 13. § (11) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján az Ügyrendben foglaltak szerint írta alá kiadmányozási jogkörében 

[27]	A Kúria a [21] meghatározott másik kérdés tekintetében azt állapította meg, hogy a felpereseknek a felülvizsgálati kérelmükben kifejtett érvelését a kereseti kérelmek kimerítése és az elsőfokú bíróság indokolási kötelezettségének való megfelelése körében érdemben nem tudta megvizsgálni. A felperesek a kereseti kérelmek kimerítésének elmulasztása körében jogszabálysértésként kizárólag - amelyet a felperesek tévesen Ákr.-ként rövidítettek - a Kp. vonatkozó szakaszait jelölték meg. A Kúria viszont rámutat arra, hogy a jelen ügyben az elsőfokú bíróság eljárására nem a Kp, illetve a Pp. rendelkezései, hanem a régi Pp. szabályai voltak irányadók. A felperes a keresetlevelét ugyanis 2017. december 1-jén adta fel postai úton, amely következtében az elsőfokú bíróság jogerős ítélete jogszerűségének meghozatala tekintetében - a Kp. 157. § (1) bekezdésében foglaltak folytán - még a régi Pp. szabta meg a kereteket. Ebből következően a Kúria abban az esetben vizsgálhatta volna meg a felpereseknek a kereseti kérelmek ki nem merítésére vonatkozó álláspontját, amennyiben azok a régi Pp. 213. §-ának sérelmét jelölték volna meg felülvizsgálati kérelmükben. Mivel azonban ez nem történt meg, a Kúria nem tudta megvizsgálni, hogy az ügyintézési határidő túllépésére vonatkozó felperesi álláspontok megalapozottak voltak-e, vagy sem.

[28]	A Kúria a felpereseknek az elsőfokú bíróság indokolási kötelezettsége elmulasztásának körében előadott álláspontjait sem tudta érdemben vizsgálni. A félnek a Pp. 272. § (2) bekezdése alapján ugyanis azt kell pontosan megjelölnie, hogy a jogerős ítélet mely jogszabályt (törvényhely, szakasz, bekezdés megjelölésével), illetve annak mely rendelkezését sértette. A jogerős ítélet által megsértett jogszabályhely konkrét megjelölése nélkül nem kerülhet sor a felülvizsgálati kérelem érdemi elbírálására. (BH 2001.46., BH 2015.303.) Mivel a felperesek az elsőfokú bíróság indokolási kötelezettségének elmulasztását érintően érvelését konkrét jogszabályhelyek megjelölése nélkül, mindössze szövegesen fejtették ki, azzal e körben nem teljesítették a Pp. 272.§ (2) bekezdésében foglalt, a felülvizsgálati kérelem kötelező tartalmi követelményeit.

[29]	A Kúria végül utal arra, hogy nem értett egyet a felpereseknek az elektronikus ügyintézés szabályainak megszegése körében előadott álláspontjukkal sem. Az alperes jogszerűen tartotta a kapcsolatot az elsőfokú bírósággal papír alapon. A közigazgatási eljárás ugyanis a jelen ügyben 2016. március 22-én indult, míg - amint arra az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében helyesen utalt - az elektronikus kapcsolattartás a felek számára a Pp. 397/I. (2) bekezdés b) pontja alapján 2016. július 1-jét követően indult közigazgatási eljárásokban kötelező.

[30]	A fentiek alapján helyesen jutott arra következtetésre az elsőfokú bíróság, hogy a Határozat II. tekintetében a kiadmányozási jog gyakorlására jogszerűen történt. A jogerős ítélet indokolásának érdemi vizsgálatára pedig a Kúriának a [24]-[25] bekezdésekben részletezettek okán nem volt lehetősége. A fentiekre tekintettel a Kúria a jogerős ítéletet a Pp. 275.§ (3) bekezdésében foglaltak szerint eljárva hatályában fenntartotta.

A döntés elvi tartalma

[31]	A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény tárgyi hatálya alá tartozó bírósági eljárás során hozott jogerős határozattal szemben előterjesztett felülvizsgálati kérelemben a vélelmezett jogsértések tekintetében nem lehetséges a közigazgatási perrendtartásról szóló 2017. évi I. törvény szabályainak megsértésére hivatkozni.

Záró rész

[32]		A Kúria pervesztes felpereseket a Pp. 270. § (1) bekezdése szerint alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdése alapján külön - külön kötelezte a pernyertes alperes felülvizsgálati perköltségének megfizetésére. 

[33]	A tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt felülvizsgálati illeték viselésére a Kúria az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 39.§ (3) bekezdés d) pontja, 43.§ (3) bekezdése, 50. § (1) bekezdése és a költségmentesség alkalmazásáról a bírósági eljárásban szóló 6/1986. VI. 26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdése alapján külön - külön kötelezte a felpereseket.

[34]	A Pp. 274. § (1) bekezdése alapján a Kúria a felülvizsgálati kérelmet tárgyaláson kívül bírálja el, kivéve ha a felek bármelyike tárgyalás tartását kéri, vagy a Kúria a tárgyaláson való elbírálást szükségesnek tartja. A tárgyalás tartását a felek egyike sem kérte, és mivel a Pp. 272.§ (2) bekezdése a felülvizsgálati kérelem kiegészítését, a 275.§ (1) bekezdés pedig a bizonyítást zárja ki, nem merült fel a tárgyalás tartásának szükségessége. A Kúria a felülvizsgálati kérelmet tárgyaláson kívül bírálta el.

Budapest, 2019. június 27.

Dr. Hajnal Péter sk. tanácselnök és előadó bíró; Dr. Heinemann Csilla sk. bíró; Huszárné dr. Oláh Éva sk. bíró