A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete

Az ügy száma: Kfv.IV.35.199/2017/3.

A tanács tagjai: Dr. Balogh Zsolt a tanács elnöke, Dr. Horváth Tamás előadó bíró, 
		     Dr. Dobó Viola bíró 

A felperes: felperes neve

A felperes képviselője: Dr. Jobbágy Krisztina ügyvéd

Az alperes: alperes neve

Az alperes képviselője: Dr. Jeney Andrea hatósági ügyintéző

A per tárgya: támogatás igénylésének jogszerűsége

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: alperes

A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 15.K.27.256/2016/5. számú ítélete

Rendelkező rész 

A Kúria a Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 15.K.27.256/2016/5. számú ítéletét hatályában fenntartja.

A feljegyzett 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

Az ítélet ellen további felülvizsgálatnak helye nincs.

Indokolás

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	A felperes 2010. május 15. napján a 2010. évi egységes területalapú támogatás iránti kérelmet nyújtott be a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatalhoz (a továbbiakban: MVH). Az MVH elsőfokú hatósága a 2010. október 26. napján kelt 1230785684 azonosítószámú végzésével előbb 1.460.807 Ft előleg kifizetését rendelte el, majd a 2010. december 19. napján kelt 1252849328 számú határozattal a felperes kérelmének helyt adott és 3.032.739 Ft támogatási összeget állapított meg. Ezt követően a 2013. július 4-én kelt 1552853180 iratazonosítójú határozattal az MVH visszavonta a 1252849328 számú támogatási határozatot és 2.840.081 Ft levonást állapított meg. 

[2]	A felperes fellebbezésének elbírálását követően az MVH Központi Szerve 2013. július 19-ki 245/0801/6755/20/2010. iktatószámú végzésével a 1552853180 számú határozatot megsemmisítette és az elsőfokú szervet új eljárás lefolytatására kötelezte.

[3]	Az MVH a megismételt eljárás keretében 2014. február 14. napján meghozta a 1639693124 azonosító számú határozatát, melyben a felperes kérelmét ismételten elutasította és 2.840.081 Ft levonást állapított meg a következő három évre megállapított támogatások terhére, továbbá megállapította, hogy a 3.032.739 Ft jogosulatlanul igénybe vett támogatásnak minősül.

[4]	A felperes fellebbezése folytán másodfokon eljárt alperes 2016. március 28. napján kelt MVHF/1778-2/2016. iktatószámú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Határozatának indoklásában egyrészt az Európai Mezőgazdasági Garancia Alapból, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból, valamint a központi költségvetésből finanszírozott egyes támogatások 2010. évi igénybevételével kapcsolatos egységes eljárási szabályokról szóló 34/2010. (IV. 9.) FVM rendelet (a továbbiakban: Egységes kérelem rendelet) 1. § 7. pontjára hivatkozott, melynek értelmében az ügyfél támogatásra csak azon területek esetében jogosult, melyek tekintetében jogszerű földhasználónak minősül. Jogszerű földhasználat pedig kizárólag akkor állapítható meg, ha az ügyfél 2010. május 31. napján a földhasználati nyilvántartásba be van jegyezve. Az alperes határozata értelmében a felperes támogatási kérelmének elutasítása jogszerű volt, tekintettel arra, hogy az alperes álláspontja szerint a felperes jogszerű földhasználata a kérelmezett 65,17 hektár helyett pusztán 4,14 hektár nagyságú területen volt igazolt. Mindezek okán a Bizottság 2009. november 30-i 1122/2009/EK rendelete (a továbbiakban: 1122/2009/EK rendelet) 58. és 60. cikke jogszerűen került a felperessel szemben alkalmazásra, mivel az igényelt terület nagysága 65,17 hektár, míg az ellenőrzéseket követően megállapított terület 4,14 hektár, a jogosulatlanul igényelt terület tehát 61,03 hektár, mely 1474,15%-os eltérést jelent, vagyis a különbség meghaladja az 50%-ot.

A kereseti kérelem és az alperes védekezése

[5]	A határozattal szemben a felperes terjesztett elő keresetet, melyben kérte az alperesi határozatot - az elsőfokú határozatra kiterjedően - hatályon kívül helyezni. 

[6]	A felperes egyrészt sérelmezte, hogy a másodfokú döntés kizárólag a felperes részére került kézbesítésre, annak ellenére, hogy jogi képviselővel rendelkezett és hogy a jogi képviselőnek kézbesítették volna a határozatot.

[7]	A felperes hivatkozott továbbá arra a körülményre, hogy a közigazgatási eljárás során alaptalanul állították a hatóságok, hogy a földhasználati bejelentéssel összefüggésben hamis nyilatkozatot tett. A felperes szerint az alperes nem igazolta hitelt érdemlően, hogy ő szándékosan követett el szabálytalanságot.

[8]	A felperes álláspontja szerint az alperes a fellebbezést érdemben nem bírálta el, ugyanis nem reagált a felperes által hivatkozott jogszabályhely megsértésére és egyéb érveire. 

[9]	Az eljárás során a megkeresett Mosonmagyaróvári Járási Hivatal tájékoztatta az eljáró szervet, hogy a H.  .../3. és .../4. hrsz.-ú területek tulajdonjogát a felperes 2009. december 17. napján szerezte meg. A támogatási kérelem benyújtásakor hatályos termőföldről szóló törvény 1994. évi LV. törvény (a továbbiakban: Tft.) 25/B. § (7) bekezdése értelmében ha a földhasználó személyére vonatkozó bejelentés nem érkezett, a termőföld használójának a tulajdonost, illetőleg haszonélvezet fennállása esetén a haszonélvezőt kell tekinteni. Az alperesnek tehát el kellett volna fogadnia a felperes földhasználatát a felperes tulajdonjogára tekintettel.

[10]	Az utóellenőrzés során a felperest pusztán csak arra szólították fel, hogy a földhasználati bejegyzést igazolja, illetve annak elmaradása esetén az önhiba hiányát valószínűsítse. A felperes kifogásolta, hogy őt a közigazgatási eljárás során az eljáró hatóság nem hívta fel arra, hogy a földhasználatát egyéb okiratokkal igazolja. 

[11]	A felperes csatolta őstermelői igazolványát, melyben a feltüntetett adatok alapján egyértelműen megállapítható, hogy összességében 78,1863 hektár nagyságú területen gazdálkodik, azonban 65,17 hektár nagyságú terület vonatkozásában igényelt 2010. évben területalapú támogatást, tehát ezen a területen ténylegesen és jogszerűen gazdálkodott.

[12]	A felperes kifogásolta, hogy az alperes a földhasználatra vonatkozóan semmiféle, az eddigiekben említetteken kívüli bizonyítékot nem vizsgált.

[13]	A felperes előadta, hogy a Kúria álláspontját is alapul véve megállapítható, hogy a támogatási kérelem benyújtásakor nem kellett, hogy a felperes földhasználati a nyilvántartásba be legyen jegyezve, a felperes földhasználati jogosságát ugyanis egyéb módon is igazolhatja.

[14]	A felperes álláspontja szerint összességében megállapítható, hogy az alperes határozata nem a helyes ténybeli és jogi alapokon nyugszik. A határozat sérti a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 1. § (2) bekezdését, 40. § (4) bekezdését, 50. § (1) bekezdését, 72. §-át és a 104. § (3) bekezdését, a Tft. 25/b. § (7) bekezdését, valamint az 1122/2009/EK rendelet 58. cikk (3) bekezdését és 60. cikkét.

[15]	Az alperes ellenkérelmében a felperes keresetének az elutasítását kérte. Álláspontja szerint az alperesi határozat jogszerű és megalapozott volt. Kiemelte, hogy a szabályozásban egy éveken át ívelő folyamatról van szó. Maga a támogatási kérelem 2010-ben került benyújtásra és a támogatás megállapítására is ebben az évben került sor. Az adott eljárásra irányadó Egységes kérelem rendelet 2010. és 2016 között azonban többször változott. A határozat meghozatalakor azonban még nem a felperes által hivatkozott előírás volt a hatályos. Az alperes azonban értelemszerűen az adott eljárásra irányadó 2010-ben a hatályos jogszabályt alkalmazta, mivel ezt kellett alkalmaznia. 

[16]	Az alperes hangsúlyozta, hogy a hatósági eljárás során nem csak neki, hanem a felperesnek is van bizonyítási kötelezettsége. Ha az ügyfél a hatóság felhívására nem reagál, vagy nem megfelelően reagál, illetőleg nem csatolja okirati bizonyítékait, akkor ezekre a körülményekre később alappal nem hivatkozhat.

Az elsőfokú ítélet

[17]	A Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2016. november 7. napján kelt 15.K.27.256/2016/5. számú ítéletében a felperes keresetét részben alaposnak minősítette. A bíróság először a felperes által hivatkozott eljárásjogi szabálysértésekre reagált. A képviselőnek való kézbesítés elmaradására megállapította, hogy az az ügy érdemére nem hatott ki. A bíróság ugyancsak megállapította, hogy a felperes a másodfokú eljárás során bizonyítást a szükséges mértékig lefolytatta.

[18]	A határozat érdemi részét sérelmező kifogásokra a bíróság a következőt állapította meg. A perben alkalmazandó Európai Mezőgazdasági Garancia Alapból finanszírozott egységes területalapú támogatás (SAPS), valamint az ahhoz kapcsolódó kiegészítő nemzeti támogatások (top up) 2010. évi igénybevételével kapcsolatos egyes kérdésekről szóló 22/2010.(III. 16.) FVM rendelet (a továbbiakban: Eljárási rendelet) 3. § (2) bekezdése értelmében egységes területalapú támogatás iránti kérelmet az a mezőgazdasági termelő nyújthat be, aki a támogatás alapjául szolgáló terület vonatkozásában az Egységes kérelem rendelet alapján jogszerű földhasználónak minősül. Az Egységes kérelem rendelet 1. § 7. pontja értelmében jogszerű földhasználó: a földhasználati nyilvántartás részletes szabályairól szóló 356/2007.(XII. 23.) Korm. rendelet szerinti földhasználati nyilvántartás (a továbbiakban: Földhasználati nyilvántartás) a tárgyév május 31-ki dátum szerinti állapotnak megfelelően bejegyzett földhasználó, akinek a jogszerű földhasználatát az MVH a földhasználati nyilvántartás adatai alapján ellenőrizheti.

[19]	A hivatkozott rendelkezések értelmében a támogatási kérelem elfogadásának alapja a kérelmező jogszerű földhasználata. A Tft. a 25/B. § (7) bekezdésében egyértelművé tette, hogy ha a földhasználó személyére vonatkozó bejelentés nem érkezett, a termőföld használójának a tulajdonost, illetőleg haszonélvezet fennállása esetén a haszonélvezőt kell tekinteni. A Tft. törvényi vélelméből következően, amennyiben az igényelt területek esetében más földhasználó jogosultsága hitelt érdemlő igazolása mellett ugyanazon földterület vonatkozásában támogatás iránti igényt nem jelentett be, illetve földhasználatot nem igazolt, úgy az alperesnek vélelmeznie kell, hogy a földhasználó a tulajdonos. Jelen perben ezt azt eredményezi, hogy a felperes az Egységes kérelem rendeletben, valamint az Eljárási rendeletben foglalt egyéb feltételek teljesülése esetén minden tulajdonában álló és más által jogszerűen nem használt, igényelt földterület vonatkozásában jogszerű földhasználónak minősül. 

[20]	A bíróság szerint az Eljárási tv. 43/A. §-a az intézkedésben való részvétel feltételeinek utólagos teljesítése körében mondja ki, hogy a kérelem benyújtását követően a visszamenőleges módosítás nem fogadható el. A tényleges földhasználat jelen ügyben nem képezte vita tárgyát, mivel a felperes a földek egy részének 2009 decemberétől tulajdonosa és állítása szerint a földhasználati nyilvántartásba történő bejegyzés iránti kérelmét 2010 januárjában benyújtotta a földhivatalhoz. A kérelem fogadásával kapcsolatos hibát a felperes ismételten benyújtott kérelmekkel kiküszöbölte, mely alapján a földhasználati jogát bejegyezték. Ezt a hatóság a határozata meghozatalánál figyelembe kellett volna, hogy vegye.

[21]	A hatóság a területalapú támogatás meghatározásakor csak a 2010. május 31. napján a földhasználati nyilvántartásba bejegyzett földeket vette figyelembe a felperes esetében. Nem bizonyosodott be azonban, hogy a felperes önhibájából nem kerültek bejegyzésre az adatok további földek esetében a földhasználati nyilvántartásba. A későbbi bejegyzésekből pedig az állapítható meg, hogy a felperes az összes földterületnek tulajdonosa volt. 

[22]	Mindezek alapján a bíróság az alperes határozatát az elsőfokú határozatra kiterjedően hatályon kívül helyezte, az új eljárás során a hatóság számára előírta, hogy a közhiteles nyilvántartások adatai, valamint a vonatkozó jogszabályok figyelembevételével köteles a támogatás jogszerűségéről állást foglalni. Ugyancsak hivatkozott az erre vonatkozó korábbi kúriai döntésekre.

A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[23]	Az ügyben felülvizsgálati kérelmet az alperes terjesztett elő. Ebben elsődlegesen kérte az elsőfokú bíróság ítéletének megváltoztatását akként, hogy a felperes keresetét a Kúria utasítsa el és a keresettel támadott MVHF/1778-2/2016. számú másodfokú határozatot annak helyes indokai alapján hatályában tartsa fenn. Másodlagosan kéri az alperes az elsőfokú bíróság ítéletének hatályon kívül helyezését és az elsőfokú bíróság utasítását új eljárásra és új határozat hozatalára. Az alperes anyagi jogszabálysértésként jelölte meg az Egységes kérelem rendelet 1. § 7. pontját, valamint 5. § (1) és (2) bekezdését, valamint az Eljárási rendelet 3. § (2) bekezdését, valamint a Tft. 11/A. §-át, 25/B. § (7) bekezdését.

[24]	Eljárási jogszabálysértésként jelölte meg az Eljárási tv. elbírálásakor hatályos 44. § (7) bekezdését, valamint 69. § (1) és (2) bekezdését, valamint a Ket. 6. § (1) bekezdésében foglaltak megsértését. 

[25]	Az alperes szerint az ügyfél rosszhiszeműen járt el, mely körülmény megállapítást nyert az elsőfokú eljárás során, mivel az MVH felé eljuttatott nyilatkozatához más nyilvántartási kérelmet mellékelt, mint amit az illetékes földhivatalhoz benyújtott. Az elsőfokú bíróság egyáltalán nem értékelte ezt a körülményt, vagyis azt, hogy az ügyfél szándékos magatartása okán került sor az ő minősítésére. Az elsőfokú bíróság ezért szerinte megsértette a Támogatási tv. 69. § (1) és (2) bekezdésében foglaltakat. Ezen túlmenően megsértette az 1122/2009/EK rendelet 60. cikkét, mely a szándékosan túlzott mértékű igénylés jogkövetkezményeként került alkalmazásra. Az ügyfél földhasználói minősége ténykérdés és nem jogkérdés. Az ügyfél az alperes szerint 2010. május 31. napján nem volt a földhasználati nyilvántartásban földhasználóként bejegyezve. Ennek utóbbi kiküszöbölése irreleváns, tekintve, hogy a május 31-ki időpontot kell e tekintetben alapul venni. Az ügyfél tekintetében vitatható, hogy az önhibájából nem kerültek az adatok a nyilvántartásba. Végül az alperes kifogásolta, hogy nem tűnik ki az ítéletből pontosan, mely jogszabályi rendelkezést sértette meg az eljárása során. Az alperes ugyanis irrelevánsnak tartja a kúriai ítéletekre való hivatkozásokat, mivel azok nem a tárgyévre vonatkoznak. Összességében megállapítja, hogy jogszerűen járt el akkor, amikor a felperest nem tekintette jogszerű földhasználónak. Jogszerű földhasználat hiányában pedig területalapú támogatás megítélésére sincs jogi lehetőség.

[26]	A felperes érdemi ellenkérelmet nem nyújtott be.

A Kúria döntése és jogi indokai

[27]	A felülvizsgálati kérelem alaptalan. 

[28]	A Pp. 275. §-a szerint a felülvizsgálati eljárásban a Kúria a jogerős határozatot a felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálhatja. Jogszabálysértés esetén van lehetőség az eljárást lefolytató bíróság döntésének hatályon kívül helyezésére vagy megváltoztatására. A Kúriának ehhez képest tartalmilag abban a kérdésben kellett állást foglalnia, hogy a felperes a támogatás igénylésének évében jogszerű földhasználónak minősült-e. 
[29]	A perben alkalmazandó Eljárási rendelet 3. § (2) bekezdése értelmében egységes területalapú támogatás iránti kérelmet az a mezőgazdasági termelő nyújthat be, aki a támogatás alapjául szolgáló terület vonatkozásában az Egységes kérelem rendelet alapján jogszerű földhasználónak minősül. Az Egységes kérelem rendelet 1. § 7. pontja értelmében jogszerű földhasználó az, aki a Földhasználati nyilvántartásba a tárgyév május 31-ki dátum szerinti állapotnak megfelelően földhasználóként bejegyzett, akinek a jogszerű földhasználatát az MVH a földhasználati nyilvántartás adatai alapján ellenőrizheti. Jogszerű földhasználó az is, akinek földhasználati joga önhibáján kívüli okból nem került a földhasználati nyilvántartásba bejegyzésre és a földhasználati jogosultságát igazoló egyéb bizonyító erejű okirattal rendelkezik.

[30]	Az eljárás során a felperes következetesen úgy értelmezte, hogy a tárgyévi határidő a bejegyzés teljesítésére vonatkozik. Egyezően az elsőfokú bíróság álláspontjával a Kúria szerint a május 31-ki határnap a jogviszony létének, fennállásának legkésőbbi kezdő időpontja, amit ehhez képest - bizonyos feltételek fennállása esetén - később is lehet az előírásoknak megfelelő módon igazolni. A határnap a jogviszony konstitúciójára vonatkozik tehát, nem pedig annak nyilvántartására (deklarációjára).   

[31]	Mindezt alátámasztja, hogy a támogatási kérelem elfogadásának alapja a kérelmező jogszerű, azaz konstitutív tényen alapuló földhasználata. A Tft. a 25/B. § (7) bekezdése szerint, ha a földhasználó személyére vonatkozó bejelentés nem érkezett, a termőföld használójának a tulajdonost, illetőleg haszonélvezet fennállása esetén a haszonélvezőt kell tekinteni. 

[32]	A Tft. törvényi vélelméből következően, amennyiben az igényelt területek esetében más földhasználó jogosultsága hitelt érdemlő igazolása mellett ugyanazon földterület vonatkozásában támogatás iránti igényt nem jelentett be, illetve földhasználatot nem igazolt, úgy az alperesnek vélelmeznie kell, hogy a földhasználó a tulajdonos. Jelen perben ez azt eredményezi, hogy a felperes az Egységes kérelem rendeletben, valamint az Eljárási rendeletben foglalt egyéb feltételek teljesülése esetén minden tulajdonában álló és más által jogszerűen nem használt, igényelt földterület vonatkozásában jogszerű földhasználónak minősül. 

[33]	Ismét egyezően az elsőfokú bíróság álláspontjával a Kúria szerint tehát nem a földhasználat bejelentése eredezteti a jogszerűséget, hanem a jogszerűség fennállásának (a jogviszony konstituálásának) ténye. Alátámasztja ezt az állítást az Eljárási tv. 43/A. §-a, amelyik az intézkedésben való részvétel jogszerűségi feltételeinek utólagos teljesítése körében mondja ki, hogy a kérelem benyújtását követően a visszamenőleges módosítások nem fogadható el. 

[34]	A földhasználat jogszerűsége, sőt ténylegessége azonban jelen ügyben nem képezte vita tárgyát, mivel a felperes a földek egy részének 2009 decemberétől tulajdonosa. A deklaratív (földhasználati nyilvántartásba való) bejegyzés fogadásával kapcsolatos hibát a felperes ismételten benyújtott kérelmekkel kiküszöbölte, mely alapján a földhasználati jogát bejegyezték. 

[35]	A hatóság a területalapú támogatás ellenőrzése nyomán csak a 2010. május 31. napján a földhasználati nyilvántartásba bejegyzett földeket vette figyelembe a felperes esetében. Nem bizonyosodott be azonban, hogy a felperes önhibájából nem kerültek bejegyzésre az adatok további földek esetében a földhasználati nyilvántartásba. A későbbi bejegyzésekből pedig az állapítható meg, hogy a felperes az összes földterületnek tulajdonosa volt. Márpedig jogszabály csak ez utóbbi konstitutív körülményt tekinti a jogszerű támogatásigénylés szükséges feltételének. 

[36]	A Kúria tehát határozottan vitatja a felülvizsgálati kérelem 5. oldalának 6. teljes bekezdésében szereplő azon tételt, hogy a jelen ügy megítélésekor meghatározó az a körülmény, miszerint „az ügyfél adott időpontban jogszerű földhasználóként be van-e jegyezve a földhasználati nyilvántartásba, tény- és nem jogkérdés”, ugyanis az ügyben a fentiek szerint kifejezetten a jogkérdés a releváns tényező. 

[37]	Ezt az értelmezést igazolja az Európai Unió jogának idevágó szabálya is, ami a közös agrárpolitika keretébe tartozó, mezőgazdasági termelők részére meghatározott közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott egyes támogatási rendszerek létrehozásáról, az 1290/2005/EK, a 247/2006/EK és a 378/2007/EK rendelet módosításáról, valamint az 1782/2003/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló 73/2009/EK rendelet [a továbbiakban: 73/2009/EK rendelet] 124. cikk (2) bekezdése. Általános elv, hogy az uniós jog elsőbbséggel rendelkezik a tagállami jog felett (Európai Bíróság 26/62 Van Gend en Loos ítélete), emellett a konkrét esetben az Egységes kérelem rendelet, zárórendelkezése szerint, kifejezetten a 73/2009/EK rendelet végrehajtását szolgálja. A 73/2009/EK rendelet csak azt írja elő, hogy a támogatási kérelemmel érintett parcellának a "mezőgazdasági termelő rendelkezésére kell állnia", de nem ír elő olyan további kötelezettséget, amely e parcella vonatkozásában a birtoklás (rendelkezésre állás) okirattal alátámasztott jogszerűségének igazolását írja elő a támogatás feltételeként. 

[38]	A felperes által hivatkozott és az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében vitatott ítélkezési gyakorlattal kapcsolatban egyébiránt a Kúria megjegyzi, hogy a tárgyévre vonatkozóan valóban nem ismeretes olyan kúriai döntés, amely az Egységes kérelem rendelet vitatott rendelkezésének tárgyévben hatályos változatát értelmezné.

[39]	A Kúriának ezek után még arra a kérdésre kellett választ találnia, hogy a felperes vajon rosszhiszemű volt-e a támogatásigénylés során vagy azt követően. Az általa benyújtott és elsődlegesen az igazolás tekintetében nem megfelelő, de a jogviszony létezését és valódiságát nem érintő dokumentumai tekintetében az ügyfél terhére rosszhiszeműség nem állapítható meg. Mégpedig azért nem, mert a lényegi jogkérdést, a (tulajdonjogon alapuló) földhasználati jogot illetően a rendelkezésre bocsátott adatok nem megtévesztőek.

[40]	Ebből következően a rosszhiszeműség következményeire közvetve és közvetlenül vonatkozó jogszabályhelyek (Eljárási rendelet 3. § (2) bekezdés; Tft. 25/B. §; 73/2009/EK tanácsi rendelet 58. §, 60. §) megsértésére való hivatkozása az alperesnek nem állja meg a helyét.  

[41]	Az alperes eljárása során ugyanakkor a fentiek szerint megsértette a Tft. 25/B. § (7) bekezdését, az Egységes kérelem rendelet 1 §-át és az Eljárási rendelet 3. § (2) bekezdését. A Kúria ugyanakkor az alperessel egyezően észlelte a vonatkozó szabályozás évről-évre változó voltában mutatkozó tendenciát az ügyfél jogainak meghatározása tekintetében. A jelen ítéletben szereplő jogszabályi hivatkozások ugyanakkor a közigazgatási ügy elbírálása idején hatályban volt rendelkezések, tehát a megállapítások érvényessége nem utólagos eredetű. 

[42]	Mindezekre tekintettel a Kúria a felülvizsgálati kérelmet nem tartotta alaposnak és a Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 15.K.27.256/2016/5. számú ítéletét a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 275. § (3) bekezdése alkalmazásával hatályában fenntartotta.

A döntés elvi tartalma
[43]	 Egyéb feltételek teljesülése esetén a földalapú támogatásra jogosult minden tulajdonában álló és más által jogszerűen nem használt, igényelt földterület vonatkozásában jogszerű földhasználónak minősül. 

Záró rész

[44]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el.

[45]	A felülvizsgálati eljárásban költség nem merült fel, ezért arról rendelkezni nem kellett.

[46]	A tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt felülvizsgálati eljárási illetéket az alperesnek az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 5. § a) pontján alapuló személyes illetékmentességére tekintettel, valamint figyelemmel a 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 14. §-ára, az állam viseli.

Budapest, 2017. november 7.

Dr. Balogh Zsolt s.k. a tanács elnöke, Dr. Horváth Tamás s.k. előadó bíró, Dr. Dobó Viola s.k. bíró