A KÚRIA
mint felülvizsgálati bíróság
í t é l e t e 

Az ügy száma: 	Kfv.V.35.189/2016/6. szám
A tanács tagjai: 	 Dr. Lomnici Zoltán a tanács elnöke
	 Dr. Kárpáti Magdolna előadó bíró
                             Dr. Kurucz Krisztina bíró
	
A felperes:  felperes neve
	
A felperes képviselője: Komáromi és Körmendi Ügyvédi Iroda
                     (ügyintéző: dr. Körmendi Csaba Tamás ügyvéd)
	
Az alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága, mint a Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága jogutódja
Az alperes képviselője: dr. Csepregi Judit jogtanácsos

A per tárgya: adóügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes 

Az elsőfokú bíróság határozatának száma: Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2015. november 3. napján kelt 16.K.30.508/2015/8. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 16.K.30.508/2015/8. számú ítéletet hatályában fenntartja.
Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az alperesnek 15 napon belül 10.000 (azaz tízezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.
Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak - felhívásra - 70.000 (azaz hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.
Ez ellen az ítélet ellen további felülvizsgálatnak helye nincs.

I n d o k o l á s

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	A felperes 2012. évi bevallását 2013. május 15-én nyújtotta be, ezzel egyidejűleg rendelkezett személyi jövedelemadójának 1%-áról is a Sz. S. Hitközség (Hitközség) javára. A Hitközség 2012. február 29-ig egyházként működött Magyarországon, technikai számmal is rendelkezett, 2012. január 1-től azonban jogi státuszát és technikai számát is elveszítette, ezt követően egyesületnek minősült.
[2]	Az elsőfokú adóhatóság határozatában megállapította, hogy a felperes a személyi jövedelemadók meghatározott részének az adózó rendelkezése szerinti felhasználásáról szóló többször módosított 1996. évi CXXVI. törvény (Szftv.) 4. §-ában, illetve 4/A. §-ában meghatározott kedvezményi kör egyikébe sem tartozó szervezetre szóló érvénytelen rendelkező nyilatkozatot tett, mely érvénytelenség nem érinti az Szftv. 4.§-ára vonatkozó, civil szervezet javára szóló nyilatkozatát.
[3]	A felperes fellebbezése alapján eljárt alperes a 2014. február 28-án kelt 298175453 számú határozatában az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Érdemi döntését az Szftv. 1. § (1) bekezdés a) pontjára, (4) bekezdésére, 4.§-ára, 4/A.§-ára, 5. §-ára, 5/A. §-ára, és 45. §-ára alapította. Határozatának indokolása következőket tartalmazza: Az adóhatóság vezetője a rendelkező nyilatkozat évét megelőző év utolsó napjáig a Magyar Közlönyben közzéteszi a kedvezményezettek technikai számát. Az állami adóhatóság hivatalos honlapján 2013. január 1-jei állapotnak megfelelően is közzétette a 2013. rendelkező évben érvényes technikai számokat is, és e hiteles nyilvántartásokban nem szerepel a felperes által megjelölt technikai szám. Tekintettel arra, hogy az adózók 1%-os felajánlásaikat kizárólag a hivatalos listában szereplő technikai számmal ellátott egyház javára tehetik meg, az elsőfokú adóhatóság megalapozottan és jogszerűen állapította meg, hogy a felperes által megjelölt 2013. évre érvényes technikai számmal nem rendelkező Hitközség javára tett felajánlás érvénytelen. 

A kereseti kérelem és ellenkérelem

[4]	A felperes keresetében az adóhatósági határozatok hatályon kívül helyezését kérte. 
[5]	Az alperes ellenkérelmében a felperes keresetének elutasítását kérte.

Az elsőfokú bíróság jogerős ítélete

[6]	Az elsőfokú bíróság a felperes keresetét elutasította. Jogi álláspontja a következő volt: 
[7]	A felperes rendelkező nyilatkozattételének időpontjában hatályos Szftv. 4. § (1) bekezdés a) pontjába tartozó szervezet kedvezményezetté minősülésének a jogalkotó feltételül szabta, hogy adóhatóság által kiadott technikai számmal ellátott legyen. A felperes által megjelölt kezdeményezett azonban 2013. évre nem rendelkezett érvényes technikai számmal. A korábban részére megállapított technikai szám, az Szftv. 8/A. § (7) bekezdése alapján, a törvény erejénél fogva megszűnt. A megszüntetett technikai szám pedig ismételten csak annak a szervezetnek adható ki, amelyet az Országgyűlés a technikai szám megszüntetését követően egyházként ismer el. Az adóhatóságnak ezért vizsgálnia kellett, hogy a felperes a rendelkezéskor olyan technikai számmal ellátott szervezet részére tette-e meg nyilatkozatát, amelynek nyilvántartása alapján érvényes technikai száma volt. Az alperes jogszabályi felhatalmazás hiányában nem vizsgálhatta, hogy a korábban technikai számmal rendelkező szervezetnek az adott időszakban miért nincs technikai száma, ezért a rendelkezés évében határozatát az Szftv. 5/A. § (1) bekezdés c) pontja alapján megalapozottan és jogszerűen hozta meg.
[8]	A felperes által hivatkozott Alkotmánybírósági döntés, amely a Hitközségre is kiterjedően hatállyal hatályon kívül helyezte az Országgyűlés határozatát, visszamenőleges hatályú volt, de a Hitközség az adókötelezettség megállapítása során, az adóbevallás benyújtásakor, a rendelkező nyilatkozat kitöltésekor valós technikai számmal nem rendelkező szervezetnek minősült, ezért javára nem lehetett érvényesen rendelkezni. Az Alkotmánybírósági döntés a Hitközséget helyezte vissza jogaiba és állapította meg egyházkénti működésének jogszerűségét. Ez a Hitközséget jogosítja fel a jogsértő állapot fennállása alatt őt ért vagyoni és nem vagyoni sérelmek orvoslására, de azt a tényt nem változtatja meg, hogy a felperes bevallásakor a Hitközség nem rendelkezett technikai számmal. Az adóhatóságnak a rendelkező nyilatkozat megtételének időpontjában és az akkor bejegyzett adatok szerint kellett határozatot hoznia, mivel nem rendelkezett olyan felhatalmazással, jogosultsággal vagy kötelezettséggel, hogy megvizsgálja miért nincs a Hitközségnek érvényes technikai száma.

A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[9]	A felperes felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését, kereseti kérelme szerinti döntés meghozatalát és az adóhatóság új eljárásra kötelezését kérte, másodlagosan az elsőfokú bíróság utasítását új eljárásra, új határozat hozatalára. Érvelése szerint a jogerős ítélet nem felel meg az Szftv. 5/A. § (1) bekezdésének. Az volt a jogi álláspontja, hogy az Alkotmánybíróság a 6/2013. (III.1.) AB határozatában megállapította az egyházak, vallási felekezetek és vallási közösségek jogállásáról szóló 2011. évi CCCVI. törvény (Ehtv.) rendelkezéseinek alkotmányellenességét. Ezeket 2012. január 1-jére visszaható hatállyal semmisítette meg, ezért az Ehtv. alapján hozott 8/2012. (II.29.) OGY határozat, amely a Hitközség egyházként történő elismerésének elutasításáról döntött, szintén Alaptörvény ellenes. A Hitközség az AB határozatnak megfelelően visszaszerezte egyházi jogi státuszát 2012. január 1-jére visszamenőlegesen, ezért az adóhatóságnak hivatalból kellett volna visszaállítania a technikai számot.
[10]	Az alperes ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartását kérte, fenntartotta a határozatában is kifejtett jogi álláspontját.

A Kúria döntése és jogi indokai

[11]	A rendkívüli jogorvoslati eljárás során nincs helye bizonyítás felvételének, a bizonyítékok ismételt egybevetésének, felülmérlegelésnek, a Kúria a felülvizsgálati kérelem által vitatott körben, a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (Pp.)  275. §-a értelmében, rendelkezésére álló iratok alapján dönthet. 
[12]	
[13]	A perben nem volt vita a felek között a tekintetben, hogy a felperes rendelkező nyilatkozatában egyházi kedvezményezettként megjelölt Hitközség a nyilatkozat megtételekor nem rendelkezett az Szftv. 4/A. § (1) bekezdés a) pontjában, és (2) bekezdésében a kedvezményezetti státusz feltételeként megkövetelt technikai számmal, mert az az Szftv. 8/A. § (7) bekezdése alapján megszűnt, és 2013-ban, a rendelkező évben érvényes technikai száma, az Szftv. 4/A. § (4) bekezdésének megfelelően, nem került közzétételre. Iratszerűen és jogszerűen rögzítette az elsőfokú bíróság azt is, hogy a Magyar Közlönyben megjelent hivatalos lista és a vonatkozó 2013-ban közhitelessé minősített hatósági nyilvántartás adatai alapján az adóhatóság megalapozottan állapította meg, hogy a felperes 2012. évi személyi jövedelemadójának egyházi 1%-áról törvényben meghatározott kedvezményezetti körbe nem tartozó szervezet javára tett rendelkezést, ezért ez az Szftv. 5/A. § (1) bekezdés c) pontja alapján érvénytelen. 
[14]	Osztja a Kúria az elsőfokú bíróság jogi álláspontját a tekintetben is, hogy az adóhatóság a személyi jövedelemadó 1-1%-áról tett rendelkezés érvényessége körében kizárólag a technikai szám meglétét vizsgálhatta, az adóhatóság eljárásának nem lehetett tárgya az, hogy a technikai szám hiánya milyen okokra vezethető vissza, ez az állapot alkotmányellenes-e, vagy sem, és ezt a bíróság sem vizsgálhatta a perben keresettel támadott alperesi határozat bírósági felülvizsgálata során. A felperes keresetben előadott érvei pedig, ahogyan arra az elsőfokú bíróság helytállóan rámutatott, nem alkalmasak az alperesi határozat jogszabálysértő voltának alátámasztására. Utal e körben a Kúria még arra is, hogy a 6/2013. (III.1.) AB határozat indokolása utal ugyan az Szftv.-re, rendelkezése azonban nem érinti az Szftv. 8/A. § (7) bekezdését, ezért nem csak az elsőfokú bíróság, hanem a Kúria sem tudott eltekinteni attól a jogi ténytől, hogy a Hitközség technikai száma a hatályban maradt törvényhely alapján megszűnt és ezen az Alkotmánybíróság további határozatai és az Emberi Jogok Európai Bíróságának ítélete sem változtatott.
[15]	A kifejtettekre figyelemmel a Kúria azt állapította meg, hogy az elsőfokú bíróság ítélete eljárási és anyagi jogszabálysértés nélkül hozott érdemi döntés, ezért a Pp. 275. § (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta.

A döntés elvi tartalma

[16]	A magánszemély jövedelemadója 1%-áról tett rendelkezés érvényessége kapcsán 2013. évben az adóhatósági ellenőrzés kizárólag a technikai szám meglétére terjedhetett ki, nem lehetett tárgya annak vizsgálata, hogy a technikai szám hiánya milyen okokra vezethető vissza.

Záró rész

[17]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet tárgyaláson kívül bírálta el.
[18]	A felperes a Pp. 270. § (1) bekezdése folytán alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdése alapján köteles a felülvizsgálati perköltség megfizetésére.
[19]	A felülvizsgálati eljárási illetékre vonatkozó ítéleti rendelkezés az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 39. § (3) bekezdés d) pontjában és az 50. § (1) bekezdésében foglaltakon alapul.

Budapest, 2016. június 23.

[20]. Lomnici Zoltán sk. a tanács elnöke, Dr. Kárpáti Magdolna sk. előadó bíró, Dr. Kurucz Krisztina sk. bíró