A KÚRIA
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete

Az ügy száma: Kfv.V.35.177/2018/6. szám
A tanács tagjai: Dr. Lomnici Zoltán a tanács elnöke
. Stefancsik Márta előadó bíró
	                Dr. Kurucz Krisztina bíró

A felperes: felperes neve
         
A felperes képviselője: ifj. dr. Zemlényi István ügyvéd 
                   
Az alperes: Borsod-Abaúj-Zemplén	Megyei Kormányhivatal
                    
Az alperes képviselője: dr. Gibolya Zoltán jogi ügyintéző

A per tárgya: adóügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: alperes 

Az elsőfokú bíróság határozata: Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2018. február 07. napján kelt 10.K.27.639/2016/4. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria a Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 10.K.27.639/2016/4. számú ítéletének felülvizsgálati kérelemmel nem támadott részét nem érinti, a felülvizsgálati kérelemmel támadott részében hatályon kívül helyezi, és az alperes BO/05/1399-2/2016. számú határozatát - az elsőfokú hatóság 42-3/2016. számú határozatára kiterjedő hatállyal - a 2012-2015. évekre vonatkozó részeiben hatályon kívül helyezi.

Kötelezi az alperest, hogy fizessen meg a felperesnek 15 napon belül 743.760 (azaz hétszáznegyvenháromezer-hétszázhatvan) forint elsőfokú és 150.000 (azaz százötvenezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.

A feljegyzett kereseti és felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

Az ítélet ellen további felülvizsgálatnak helye nincs.

I n d o k o l á s

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	A felperes tulajdonosa 2001. január 17. napjától a  belterület 3138/1 helyrajzi számú (hrsz.), kivett telephely megjelölésű, 8.928 m2 alapterületű ingatlannak (a továbbiakban: telephely). Tulajdonát képezte 1995-től ½, majd 2005-től 1/1 arányban a 2011. április 8-án eladott  belterület 361/2 hrsz.-ú, kivett üzlet, udvar megjelelésű 1.175 m2 alapterületű ingatlan (a továbbiakban: üzlet). 
[2]	A Község Önkormányzat Képviselő Testülete meghozta az építményadóról szóló 16/2015(IX.11.) Ör. rendeletét (a továbbiakban: Önk.r.), amely alapján a felperes 2005. november 28. napján adóbevallást tett, abban mindkét ingatlanát megjelölte, összesen 5.792 m2 alapterülettel. 
[3]Község Önkormányzat Jegyzője (a továbbiakban: elsőfokú hatóság) a 2008. január 21. napján kelt 324/2008. számú határozatával a felperest 2008. évre 5.792 m2 hasznos alapterületű ingatlana után 4.633.600 Ft építményadó megfizetésére kötelezte. 
[4]	A felperes az üzlet eladását bejelentette, amely alapján az elsőfokú hatóság a 2012. március 1. napján meghozott 7907/2011. számú határozatával a „ 361/2 hrsz.-ú, természetben  Fő u. 20. szám alatti 5.792 m2 hasznos alapterületű építmény (üzlet) után a 324/2008. számú határozat alapján megállapított 4.923.200 Ft építményadó fizetési kötelezettségét 2011. év december 31. napjával" megszüntette. Indokolása szerint adózónak „a 361/2 hrsz.-ú ingatlan vonatkozásában a benyújtott adásvételi szerződés alapján, 5.792 m2 hasznos alapterületű kereskedelmi egység építményadó kötelezettsége 2011. december 31-ével megszűnik".
[5]	Az elsőfokú hatóság 2015. december 7-én építményadó adónemben a felperesnél 2012.-2015. adóévekre ellenőrzést indított, amelynek eredményeként a 2016. március 1. napján kelt határozatával a felperest négy adóévre, adóévenként 4.531.350 Ft, mindösszesen: 18.125.400 Ft adókülönbözet megfizetésére kötelezte, és 2016. évtől  4.531.350 Ft építményadó fizetési kötelezettséget határozott meg.
[6]	Döntése az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (a továbbiakban: Art.) 125. § (2) bekezdése, a helyi adókról szóló 1990. évi C. törvény (a továbbiakban: Htv.) 11. § (1), (3) bekezdései, 12. § (1) bekezdése, 14. § (1)-(2), (4) bekezdései, 52. § 7. pontja, és az Önk.r.-en alapult. 
[7]	Indokolása szerint az adózót az építményadó bevallása alapján, a telephelyen 5.428 m2, az üzletben 364 m2 alapterület után a 813/2006. számú határozatával építményadó megfizetésére kötelezte. A felperes értékesítette az üzletét, amelynek a bejelentése után a 7907/2011. számú határozatával az üzletre megszüntette az építményadó fizetési kötelezettséget. E határozatban azonban „hibásan tüntette fel a kereskedelmi egység hasznos alapterületét, amelyre megszüntette az építményadó fizetési kötelezettséget. A megszüntetés így érintett olyan adótárgyat is, amire a fizetési kötelezettség továbbra is fennáll, ugyanis a határozatban feltüntetett 5.792 m2 mindkét adótárgyat magában foglalja". Tekintettel arra, hogy a telephely után a felperes 2012. január 1-től építményadót nem fizet, ezért elrendelte az ellenőrzés lefolytatását, és az adókülönbözet előírását. 
[8]	A fellebbezés folytán eljárt alperes a 2016. június 15. napján kelt BO/05/1399-2/2016. számú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Indokolása szerint az adózó mind az észrevételében, mind a fellebbezésében az adókötelezettséget megszüntető határozat jogerejéhez fűződő jogkövetkezményekkel indokolta azt, hogy a 2012.-2015. évekre nem keletkezett adófizetési kötelezettsége, és az önkormányzati adóhatóság ezen időszakra jogsértő módon állapított meg adóhiányt. 
[9]	Az Art. 125. § (2) bekezdése szerint az adóhatóság a helyi adót, közöttük az építményadót kivetéses adózással állapítja meg. Az Art. 127. § (1) bekezdése értelmében a bevallás adatai alapján hozott határozat esetében az adó megállapításához való jog elévüléséig utólagos ellenőrzésnek van helye. Az adó megállapításhoz való jog időbeli korlátját az Art. 164. § (1) bekezdésében szabályozott elévülés jelenti. Az adókötelezettség megszüntetésére az üzlet, mint adótárgy vonatkozásában került sor, ugyanakkor az adóhatóság az épület hasznos alapterületét, és az építményadó összegét nem az adókötelezettség megszüntetésével érintett ingatlan vonatkozásában, hanem tévesen az adózó építmény adóban teljesítendő teljes kötelezettségét megjelölve tüntette fel. Az elsőfokú határozat rendelkező részéből és indokolásából azonban egyértelműen megállapítható, hogy az az üzlet ingatlanra vonatkozik és a hasznos alapterület, valamint az adó összegének megjelölése nyilvánvaló elírás eredménye. Az adózó nem juthatott arra a következtetésre, hogy az építményadó fizetési kötelezettsége megszűnt, mivel tudomással bírt arról, hogy továbbra is tulajdonosa az adóköteles telephelynek, amelyre vonatkozóan bevallási kötelezettségének is eleget tett. A hatóság felperes képviselőjének nyilatkozatával összhangban állapította meg, hogy a telephely után adózó 2012. január 1. napjától adófizetési kötelezettségét nem teljesítette. Adózó az üzlet értékesítését követően nem nyújtott be az adókötelezettséget érintő változásról adóbevallást, így kizárólag ellenőrzés keretében kerülhetett sor a fennmaradó, adóköteles épületrész hasznos alapterülete, mint adóalap meghatározására.

A kereseti kérelem és az ellenkérelem

[10]	A felperes keresetében az alperes határozatának elsőfokú határozatra kiterjedő hatályú hatályon kívül helyezését, szükség esetén az adóhatóság új eljárásra történő utasítását, illetve a keresettel támadott körben a határozat megváltoztatását és a 2012.-2015. évekre vonatozó a adókülönbözet törlését kérte, a határozat 2016. évtől megállapított adókötelezettségre vonatkozó részét nem támadta. 
[11]	Álláspontja szerint a hatóság az anyagi és eljárásjogi szabályokat nem vette figyelembe, illetve azokat tévesen értelmezte. Az ügy érdemére kiható eljárási szabálysértésként jelölte meg, hogy az Art. 124. § (7) bekezdése és a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 40. § (7) bekezdésének megsértésével az elsőfokú hatóság határozatát a jogi képviselőjének nem kézbesítette, valamint a Ket. 72. § (1) bekezdésében foglaltak ellenére a határozat indokolása az ellenőrzési jegyzőkönyvre tett érdemi észrevételeivel kapcsolatos hatóság álláspontot nem tartalmazza. 
[12]	Az ügy érdemével kapcsolatban előadta, hogy adókülönbözet megállapításának nincs helye, mert adókötelezettségét nem mulasztotta el. A bevallását 2005. november 28-án benyújtotta, amely alapján az elsőfokú hatóság az építményadót kivetette. Az adóköteles vagyontárgya eladását követően a változásról újabb bejelentést tett 2011. szeptember 30-án, amely alapján az elsőfokú hatóság az adófizetési kötelezettségét, a pontos összeg megjelölésével, 2011. december 31-i hatállyal megszüntette. A határozat 2011. november 24-én jogerőre emelkedett. Az adókötelezettséget megszüntető határozat visszavonására, módosítására nem került sor, annak törvényi határideje 2012. november 2. napján lejárt [Ket. 114. § (1)-(2)]. A jogerős hatósági döntés véglegességét a jogbiztonság alkotmányos alapelve védi [651/D/2009.AB határozat 4. pontja], az adókötelezettséget megszüntető határozathoz a hatóság is kötve van. Adókivetés 2012-2015. évekre nem történt, így a felperest adókülönbözet jogszerűen nem terhelheti.
[13]	Az alperes a kereset elutasítását kérte a határozatában foglalt indokok alapján.

Az elsőfokú ítélet

[14]	Az elsőfokú bíróság a 2016. november 2-án kelt 10.K.27.542/2016/5. számú ítéletével a keresetet elutasította. 
[15]	Megállapította, hogy az elsőfokú hatóság az Art. 124. § (7) bekezdésének megsértésével határozatát nem a jogi képviselő részére kézbesítette, de ez az eljárásjogi szabálysértés az ügy érdemére nem hatott ki. Rögzítette, hogy a Ket. 72. § (1) bekezdés e) pontjának sérelme nem áll fenn, mivel a felperes fellebbezésében és észrevételeiben foglaltakra az alperes határozata indokolásában kitért. Az ügy érdemében az Art. 25.§ (1), 125. § (6a), 127. § (1) bekezdése alapján megállapította, hogy felperes bevallási és adófizetési kötelezettségének nem tett eleget, az elsőfokú hatóság a 7907/2011. számú határozatával az építményadó-fizetési kötelezettség megszüntetéséről csak az üzlet vonatkozásában rendelkezett, bár a határozat helytelenül tartalmazza a hasznos alapterület nagyságát és az megszüntetett adófizetési kötelezettség összegét. A hatóság joga az adókülönbözet megállapítására 2012-2015. év vonatkozásában nem évült el, így az adókülönbözet megállapítása jogszerűen történt. 
[16]	A felperes felülvizsgálati kérelme alapján eljárt Kúria a 2017. szeptember 28-án kelt Kfv.V.35.765/2016/6. számú végzésével az elsőfokú ítéletet hatályon kívül helyezte és az elsőfokú bíróságot új eljárásra és új határozat hozatalára utasította.
[17]	Végzését azzal indokolta, hogy az elsőfokú bíróság ítélete sérti a Pp. 213. § (1) bekezdését, mert nem tartalmaz indokolást a keresetnek a Ket. 114. § (1) és (2) bekezdését jogszabálysértésként megjelölő részére vonatkozóan, annak ellenére, hogy a kereset szerint a 7907/2011. számú építményadó-fizetési kötelezettséget megszüntető jogerős határozat miatt tekintendő a 2012-2015. évekre megállapított adókülönbözet jogszabálysértőnek.
[18]	Az elsőfokú bíróság a megismételt eljárásban hozott ítéletével a keresetet elutasította.
[19]	Indokolása szerint „a felperes által sérelmezett eljárásjogi szabálysértés vonatkozásában korábbi álláspontját változatlan tartalommal továbbra is fenntartja, azt megismételni nem kívánja." 
[20]	Azt rögzítette, hogy a Kúria döntése értelmében „a megismételt eljárás során abban a kérdésben kell állást foglalnia, hogy alperes 2012-2015. évekre utólagos ellenőrzésre irányuló vizsgálatot folytathatott-e felperes vonatkozásában és ennek keretében felperesnek fennállt-e az adófizetési kötelezettsége, vagy sem." Kifejtette, hogy az elsőfokú hatóság 7907/2011. számú határozata rendelkező része és indokolása szerint az építményadó-fizetési kötelezettség megszüntetése csak az üzletre vonatkozott annak ellenére, hogy a hasznos alapterület nagyságát és a megszüntetett adó összegét helytelenül tartalmazza. Az alperes ezt a hibát határozata indokolásában rögzítette is, és helytálló hivatkozása szerint a felperes nem juthatott arra a következtetésre, hogy az adófizetési kötelezettségét az elsőfokú hatóság az egész területre szüntette meg, mert az adókötelezettségét megszüntető határozat alapjául szolgáló adásvételi szerződést maga nyújtotta be az elsőfokú hatósághoz.
[21]	Az elsőfokú bíróság a Ket. 114. § (1) és (2) bekezdését idézve arra az álláspontra helyezkedett, hogy az elsőfokú határozatban a hasznos alapterület és a kivetett adó összege vonatkozásában szereplő téves adat nem jogszabálysértő, így a felperes által hivatkozott jogszabályhely alkalmazására nem kerülhetett volna sor. Az elírás tekintetében a Ket. 81/A. § alapján kijavításnak lett volna helye.

A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[22]	A felperes felülvizsgálati kérelmében az ítélet hatályon kívül helyezését és az adókülönbözet, adóhiány törlését, illetve az elsőfokú bíróság új eljárásra utasítását kérte. 
[23]	Álláspontja szerint az elsőfokú bíróság a megismételt eljárásban sem döntött arról a kérdésről, hogy az építményadó-fizetési kötelezettségét megszüntető határozat jogereje milyen hatással van a felperes adókötelezettségére. Figyelmen kívül hagyta döntésekor a kúria végzés ellenére a keresetében megjelölt 651/D/2009. AB határozatban és a Ket. 97. § (3) bekezdésében és 114. §-ban foglaltakat. Az építményadó megszüntetéséről rendelkező határozat jogerős, a vizsgált időszakra adókivetés nem történt, így az adókülönbözet megállapítása jogszabálysértő. 
[24]	A felülvizsgálati kérelemben a felperes az elsőfokú bíróság eljárásjogi jogsértéssel kapcsolatos ítéleti rendelkezését nem támadta.
[25]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelme az elsőfokú ítélet hatályában való fenntartására irányult.

A Kúria döntése és jogi indokai

[26]	A felülvizsgálati kérelem alapos.
[27]	A felülvizsgálat kereteit a felülvizsgálati kérelem határozza meg. A felülvizsgálati eljárásban a Kúria a jogerős határozatot csak a felülvizsgálati kérelem keretei között, és a megjelölt jogszabályok alapján vizsgálhatja felül [Pp. 272.§ (2) bekezdés, 275.§ (2) bekezdés, BH 2002. 490., KGD 2002. 262.].
[28]	A felülvizsgálati kérelmében a felperes nem támadta a kézbesítés szabálytalanságának jogkövetkezménye és az alperes indokolási kötelezettségének teljesítése tárgyú ítéleti részeket. A Kúria így az elsőfokú bíróság e körben tett megállapításait nem vizsgálta.
[29]	A felperes felülvizsgálati kérelmét arra alapította, hogy az elsőfokú bíróság nem döntött az adókötelezettségét megszüntető jogerős határozat és a keresettel támadott, adóhiányt és adókülönbözetet megállapító határozati rész viszonyáról.
[30]	A Kúria rögzíti, hogy az építményadó-fizetési kötelezettség az Art. 125. § (2) bekezdése értelmében kivetéssel keletkezik. Az adóhatóság a fizetendő adóról, az adófizetés módjáról és idejéről, továbbá - ha törvény előírja - az adóalapról, az adómentességről vagy adókedvezményről a bevallás (bejelentés) adatai alapján határoz [Art. 125. § (5) bekezdés].
[31]	A felperes adófizetési kötelezettségét a 2005. december 8-i bejelentése figyelembe vételével az elsőfokú hatóság a 2008. január 21. napján kelt határozatával 2008. évre 5.792 m2 hasznos alapterületű ingatlana után 4.633.600 Ft-ban állapította meg. Az üzlet ingatlanra vonatkozó adásvételi szerződés benyújtását követően a 7907/2011. számú határozat ugyanezen összeg és alapterület vonatkozásában szüntette meg a felperes adófizetési kötelezettségét, utalva a 324/2008. számú határozatra. Ezt követően az elsőfokú hatóság az építményadó kivetéséről határozatot nem hozott, annak ellenére, hogy a felperes a bejelentési kötelezettségét a tulajdonában lévő adóköteles vagyontárgyakat illetően teljesítette. 
[32]	Az adófizetési kötelezettséget megszüntető 2012. március 1-jén kelt határozat jogerejét a hatóság nem állapította meg. A tárgyi ellenőrzés megbízólevelének kézbesítésére 2015. december 11-én került sor. Mivel a felperes részére a megszüntető határozat a meghozatalát követően kézbesítésre került, és a Ket. 73/A. § (1) bekezdés a) pontja értelmében a határozat fellebbezés hiányában a fellebbezési határidő leteltével jogerőre emelkedik, megállapítható, hogy az adófizetési kötelezettséget megszüntető határozat az ellenőrzést megindító megbízólevél kézbesítésekor jogerős volt.
[33]	Az Art. 127. § (1) bekezdése szerint a bevallás (bejelentés) adatai alapján hozott határozat esetében az adómegállapításhoz való jog elévüléséig utólagos ellenőrzésnek van helye. Adókülönbözet megállapításáról akkor hozhat határozatot az adóhatóság, ha a bevallás (bejelentés) adataitól vagy az abban feltüntetett körülményektől eltérő tényállást tár fel.
[34]	A perbeli esetben az önkormányzati adóhatóság az Art. 125. § (5) bekezdésében foglalt kötelezettsége ellenére nem hozott határozatot a felperes adófizetési kötelezettségéről, és a bevalláshoz képest eltérő tényeket sem állapított meg, ezért az Art. 127. § (1) bekezdése értelmében a felperes terhére adókülönbözet megállapítására nem volt jogszabályi lehetőség.
[35]	Kifejti továbbiakban a Kúria, hogy az eljárt hatóságok a felperes teljes adókötelezettsége megszüntetését felismerték. Az elsőfokú hatóság határozatában rögzítette: a „megszüntetés érintett olyan adótárgyat is, amire a fizetési kötelezettség továbbra is fennáll, ugyanis a határozatban feltüntetett 5.792 m2 mindkét adótárgyat magában foglalja". A másodfokú határozatban pedig szerepel, hogy „az adóhatóság az épület hasznos alapterületét, és az építményadó összegét nem az adókötelezettség megszüntetésével érintett ingatlan vonatkozásában, hanem tévesen az adózó építmény adóban teljesítendő teljes kötelezettségét megjelölve tüntette fel". 
[36]	A felperes helytelenül hivatkozott a hivatalból történő döntés-felülvizsgálat Ket. 114. §-ban foglalt szabályaira, mert adóügyben az Art. 135. §-a rendelkezik a jogszabálysértő döntés módosításának és visszavonásának korlátairól. Az adóhatóság az adózó terhére - a bizonyított rosszhiszeműség esetét kivéve - egy éven belül vonhatja vissza vagy módosíthatja a határozatát. 
[37]	Az Art. 125. § (6a) bekezdése 2015. január 1-től hatályos rendelkezése szerint ugyanakkor a helyi adókról szóló 1990. évi C. törvény (a továbbiakban: Htv.) 1/A. §-ában, II. Fejezetében és III. Fejezet 1. pontjában szabályozott adók esetében az önkormányzati adóhatóság az adózó bevallását a közhiteles nyilvántartások, továbbá e törvény 3. számú melléklet G.) 1. pontjában szereplő adatszolgáltatásból tudomására jutó adatokkal hivatalból kijavíthatja, kiegészítheti, vagy ha az adózó az adóbevallását nem nyújtja be, úgy az adóhatóság az adót az e paragrafusban szabályozottak szerint az adózó bevallásának hiányában is kivetheti (a továbbiakban: adóhatósági adómegállapítás). Az adóhatósági adómegállapítás az adózót a bevallási kötelezettsége alól nem menti fel.
[38]	Az építményadó a Htv. II. fejezet 1. pontja szerinti adónem, így az önkormányzati adóhatóság az adókötelezettséget megszüntető határozatát hivatalból kijavíthatta, kiegészíthette volna, vagy határozatot hozhatott volna az adó kivetéséről, de ez nem történt meg.
[39]	Ezzel szemben az alperes a felperes terhére 2012-2015. évekre adókülönbözetet állapított meg. Az Art. 170. § 3. pontja szerint „adókülönbözet: a bevallott (bejelentett), bevallani (bejelenteni) elmulasztott vagy a bevallás (bejelentés) alapján kivetett, kiszabott és az adóhatóság által utólag megállapított adó, költségvetési támogatás különbözete vagy a büntetőeljárás során jogerősen megállapított - és a bíróság vagy az ügyészség jogerős határozata alapján az adóhatóság által határozattal megfizetni rendelt - adóbevétel-csökkenés, vagyoni hátrány, és a jogosulatlanul igénybe vett költségvetési támogatás, ide nem értve a következő időszakra átvihető követelés különbözetét." A jogszabályi fogalommeghatározás értelmében adókülönbözet jogszerű megállapítására csak a kivetett és az utólag megállapított adó összege közötti különbség esetén van mód.
[40]	Tévesen foglalt tehát állást az elsőfokú bíróság ítéletében a keresetet elutasításáról, mert a megállapítható tények, a kereset tartalma, a Kúria korábbi döntése, sőt, magában az alperesi határozatban foglaltak ellenére nem volt tekintettel arra, hogy a felperes terhére korábban kivetett teljes adókötelezettséget az elsőfokú hatóság megszüntette, és a változás-bejelentésére alapján új határozatot az adókötelezettségéről nem hozott. 
[41]	Tévedett az elsőfokú bíróság abban is, hogy önmagában az adóköteles vagyontárgyon fennálló tulajdonjog jogszerűvé teszi az alperesi határozatot. A hatóság hatáskörét az Art. 1. § (1) - (3)  és az Art. 5. § (1) bekezdése alapján alkalmazandó Ket. 1. § (2) bekezdésében foglalt alapelvi rendelkezések szerint csak törvényes keretek között gyakorolhatja. Az ügyfél (adózó) garanciális jogai sérelmével jár az eljárási korlátok megszegésével hozott fizetési kötelezettséget előíró hatósági határozat. Mint ahogy arra a felperes már a keresetlevében is hivatkozott, az alkotmányos jogállamban a hatósági (bírósági) döntések jogereje azt vonja maga után, hogy - a törvényben elismert eseteken kívül - a jogerős döntéshez mindenki, így az azt meghozó hatóság és a bíróság is kötve van. 
[42]	Az Alkotmánybíróság határozataiban rögzítette, hogy a jogerő a jogállamiság kimagasló jelentőségű biztosítéka, de meghatározott esetekben az anyagi igazság és a törvényesség érvényre juttatása érdekében áttörhető. Erre az alkotmányos elveket tiszteletben tartva csak a törvényben írt garanciális szabályok betartásával kerülhet sor. [2/2000. (II. 25.) AB határozat, 83/2009. (IX. 3.) AB határozat, 3133/2017. (VI. 8.) AB határozat]. 
[43]	Az adókötelezettséget megszüntető határozat jogerejét a hatóság új adókivetésről szóló határozattal áttörhette volna, ennek hiányában a felperes terhére 2012-2015. évekre adókülönbözet megállapítása jogszabálysértő. Az elsőfokú hatóság jogsértő határozatát az alperes helybenhagyta, az elsőfokú bíróság a törvényességi felülvizsgálat során nem volt tekintettel az Art. 125. § (5) bekezdésére, 127. § (1) bekezdésére és 170. § 3. pontjára, ezért ítéletében jogszabálysértően rendelkezett a kereset elutasításáról. A Kúria ezért a jogerős ítéletet - a felülvizsgálati kérelemmel támadott részében - a Pp. 275. § (4) bekezdése alapján hatályon kívül helyezte és a felperes terhére megállapított adókülönbözet tekintetében az alperes határozatát az elsőfokú határozatra kiterjedő hatállyal hatályon kívül helyezte.

A döntés elvi tartalma

[44]	Helyi adó kivetéséről rendelkező határozat hiányában adókülönbözet megállapítására nincs törvényes lehetőség. [Art. 125. § (5) bekezdés, 127. § (1) bekezdés és 170. § 3. pont].

Záró rész

[45]	A pervesztes alperes a Pp. 270. § (1) bekezdése folytán alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdése alapján köteles a felperes jogi képviseletével felmerült elsőfokú eljárási és felülvizsgálati költségei viselésére.
[46]	A feljegyzett kereseti és felülvizsgálati eljárási illetékre vonatkozó rendelkezés az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 50. § (1) bekezdésében és a költségmentesség alkalmazása a bírósági eljárásban szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 14. §-ban foglaltakon alapul.
[47]	A Kúria a felülvizsgálati kérelemről a Pp. 274.§ (1) bekezdése alapján tárgyaláson határozott.

, 2018. november 22.

. Lomnici Zoltán sk. a tanács elnöke, Dr. Stefancsik Márta sk. előadó bíró, Dr. Kurucz Krisztina sk. bíró