A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
í t é l e t e

Az ügy száma: Kfv.IV.35.147/2016/4.

A tanács tagjai: Dr. Kozma György a tanács elnöke, Dr. Balogh Zsolt előadó bíró, 
		     Dr. Kalas Tibor bíró 

A felperes: 	I.rendű felperes neve I. rendű, II.rendű felperes neve II. rendű

Az alperes: 	alperes neve

Az alperes képviselője: Dr. Liget Levente jogtanácsos

A per tárgya: Lakáscélú állami támogatás visszatérítése

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: alperes

A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Szolnoki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 12.K.27.317/2015/4. számú ítélete

Az elsőfokú bíróság határozatának száma: Szolnoki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 12.K.27.317/2015/4. számú ítélete

Rendelkező rész 

A Kúria a Szolnoki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 12.K.27.317/2015/4. számú ítéletét hatályában fenntartja.

A felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.

Indokolás

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	A felperesek a R, V. P. szám alatti lakóingatlan bővítéséhez az OTP Bank Nyrt. Szolnoki Fiókja útján 2003. augusztus 21-én kelt kölcsönszerződés alapján 3.159.000 forint állami kamattámogatású kölcsönt vettek igénybe, amelyből 2.640.000 forintot folyósítottak részükre. Ugyanezen a napon a felperesek aláírtak 800.000 forint összegű lakásépítési kedvezmény nyújtásáról szóló támogatási szerződést, amely lakásépítési kedvezmény folyósításra nem került. 

[2]	A hitelt folyósító pénzintézet megállapította, hogy a felperesek a kölcsönszerződésben vállalt kötelezettségüket nem teljesítették, elmaradt a lakóingatlan bővítésének megadott határidőben történő befejezése. A pénzintézet a jóváírt kamattámogatásokat 2014. október 7-én visszavonta, a felperesek visszafizetési kötelezettségüket nem teljesítették, ezért a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Kormányhivatal elsőfokú hatósági jogkörében eljárva 33132-14/2014. számú határozatával elrendelte 1.671.073 forint közvetett támogatás, valamint 858.873 forint kamat visszafizetését. 

[3]	A fenti határozattal szemben a felperesek fellebbezéssel éltek, amelyben sérelmezték, hogy az elévülés bekövetkezett a visszafizetési kötelezettség megállapításánál. Tekintve, hogy az ingatlan felépítésére nyitva álló határidő 2007. december 30-én lejárt, a követelés esedékességének kezdő időpontja 2008. január 1., vagyis az elévülési időt ezen időponttól kell számítani. Fellebbezésükben hivatkoztak arra, hogy az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (a továbbiakban: Art.) 164. §-ában foglalt rendelkezéseket kell alkalmazni.

[4]	Az alperes 14376/1/2015. számú határozatával az első fokú határozatot helybenhagyta. Határozata indoklásában megállapította, hogy az Art. rendelkezései nem alkalmazhatók, hasonlóképpen a Ptk. rendelkezései sem. Hatósági jogviszonyról lévén szó, a közigazgatási hatósági eljárás szabályai szerint járt el az elsőfokú hatóság.  

A kereseti kérelem és az alperes védekezése

[5]	A felperesek keresetet nyújtottak be a Szolnoki Közigazgatási és Munkaügyi Bírósághoz az alperes határozata ellen azzal, hogy az jogszabályt sért. Keresetükben előadták, hogy a támogatás folyósításának feltétele volt, hogy a családi ház bővítését legkésőbb a szerződésben megjelölt időpontig, azaz 2004. december 31-ig fejezzék be. Kötelezettségüket rajtuk kívül álló okból nem teljesítették. A pénzintézet két ízben járult hozzá a határidő meghosszabbításához. A végső határidő 2007. december 31. volt. 2008. január 1-jén vált esedékessé tehát a támogatás visszakövetelése. 2013. január 1-vel a követelés elévült, tekintve, hogy addig semmilyen intézkedés nem történt. A felperesek szerint az Art. elévülésre vonatkozó rendelkezéseit kellett volna alkalmazni, de a Ptk. szerinti elévülés is megállna. 

[6]	Az alperes védekezésében a kereset elutasítását kérte, fenntartva a határozata indoklásában foglalt jogi álláspontját. 

Az elsőfokú ítélet

[7]	Az ügyben eljárt Szolnoki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság a 12.K.27.317/2015/4. számú ítéletében a felperes keresetének helyt adott, az alperes 14376/1/2015. számú határozatát hatályon kívül helyezte, és az alperest új eljárás lefolytatására kötelezte.  

[8]	Indokolásában rámutatott, hogy a 12/2001. (I. 31.) Korm. rendelet (a továbbiakban: R.) 20. § (8) bekezdése szerint ha „a támogatások igénybevételének alapját képező építési munkák a szerződésben meghatározott legfeljebb három éven belül vagy az ezt indokolt esetben - amennyiben az építtető az építésügyi hatósági engedély hatályossága meghosszabbítását a hitelintézet részére az építési munkára a szerződésben meghatározott határidő letelte előtt igazolja - legfeljebb öt évvel meghosszabbított határidőig nem készülnek el", a támogatásokat a támogatás folyósítója visszavonja. 

[9]	Az elévülés tekintetében a bíróság az Art. 164. § (1) bekezdésére hivatkozott, mely szerint a költségvetési támogatás igényléséhez, a túlfizetés visszaigényléséhez való jog - ha törvény másként nem rendelkezik - annak a naptári évnek az utolsó napjától számított 5 év elteltével évül el, amelyben az annak igényléséhez való jog megnyílt. Az ítélet szerint az új eljárásban az alperesnek ezen rendelkezés szerint kell vizsgálnia az elévülés körülményeinek fennállását.

[10]	A bíróság a felpereseknek perköltséget nem állapított meg, mivel azt nem kérték keresetükben.  

A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[11]	Az alperes felülvizsgálati kérelmében kérte az ítélet hatályon kívül helyezését. Érvelése szerint az ítélet azért jogszabálysértő, mert az Art. alkalmazása kizárt. Értelmezésében az Art. 72. § (6) bekezdése alapján közigazgatási hatósági eljárásban kell a visszafizetés iránti követelést érvényesíteni. Az alperes hivatkozik az Art. 4. §-ára amelyik a törvény hatályát állapítja meg, és ebből azt a következtetést vonja le, hogy az csak az adóhatóság jogkörébe tartozó ügyekre terjed ki, azaz jelen ügyben nem alkalmazható. Jogsértő eszerint az ítélet, amikor az Art. hatásköri és elévülési szabályainak mellőzésével állapít meg jogszabálysértést az alperes terhére.

[12]	A személyesen eljáró felperesek érdemi ellenkérelemmel éltek. Ebben elévülési kifogást támasztottak. Hivatkoztak az R. 20. § (8) bekezdésére. Eszerint ügyükben a támogatás visszakövetelése 2008. I. 1-én esedékessé vált. Hivatkozással az Art. 72. § (6) bekezdésére, valamint 164. § (1) bekezdésére, 2013. január 1-vel a követelés elévült, tekintve, hogy addig semmilyen intézkedés nem történt. 

[13]	A felperesek kérték, hogy a bíróság kötelezze az alperest a másodfokú eljárás megindításához szükséges, általuk befizetett 115.000 Ft visszafizetésére.

A Kúria döntése és jogi indokai

[14]	A felülvizsgálati kérelem nem alapos.

[15]	A R. 20. § (8) bekezdése szerint ha „a támogatások igénybevételének alapját képező építési munkák a szerződésben meghatározott legfeljebb három éven belül vagy az ezt indokolt esetben - amennyiben az építtető az építésügyi hatósági engedély hatályossága meghosszabbítását a hitelintézet részére az építési munkára a szerződésben meghatározott határidő letelte előtt igazolja - legfeljebb öt évvel meghosszabbított határidőig nem készülnek el", a támogatásokat a támogatás folyósítója visszavonja. 

[16]	Az e rendelkezés végrehajtásával kapcsolatosan az elévülésre vonatkozóan releváns alkalmazandó joganyag a következő. 

[17]	Az R. 19. § (2) bekezdése szerint a „közvetlen támogatások (…) igénybevételének feltétele, hogy a támogatott személy vállalja, hogy a hitelintézet részére (…) magánokiratban hozzájárul ahhoz, hogy (…) [bb)] az állami adóhatóság a bizonylatok valódiságát, a bennük foglalt gazdasági esemény megtörténtét és ezekkel összefüggésben a közvetlen támogatások (…) igénybevételének jogszerűségét, felhasználásának szabályszerűségét a helyszínen (a lakásban is) ellenőrizze, és annak eredményéről a hitelintézetet tájékoztassa, illetve ha olyan jogszabálysértést is észlel, amellyel kapcsolatos eljárás a járási hivatal hatáskörébe tartozik, a járási hivatalt hivatalból értesítse". Továbbá az R. 19. § (9) bekezdése szerint: „Ha az állami adóhatóság vizsgálata során azt állapítja meg, hogy a közvetlen támogatások, illetőleg a kamattámogatások igénybevétele jogosulatlan, vagy a támogatott személy nem a tőle elvárható körültekintéssel járt el, és ezáltal érdekkörében felmerült ok miatt az igénybevétel szabálytalan, akkor a támogatott személy állandó lakóhelye szerint illetékes állami adóhatóság - jogosulatlanul igénybe vett költségvetési támogatás címén - előírja a folyósított közvetlen támogatás, illetve az igénybe vett kamattámogatás az igénybevétel napjától számított késedelmi kamattal növelt összegének visszatérítését." 

[18]	Az adóhatóság tehát hatósági ellenőrzést végez a költségvetési támogatás igénybe vételének jogosságát illetően. 

[19]	Az Art. 4. §-a szerint: 
„(1) E törvény hatálya kiterjed
a) az adóval, a járulékkal, az illetékkel összefüggő, a központi költségvetés, az elkülönített állami pénzalap, a Nyugdíjbiztosítási Alap, az Egészségbiztosítási Alap vagy az önkormányzat javára teljesítendő, törvényen alapuló kötelező befizetésre (a továbbiakban együtt: adó),
b) a központi költségvetés, az elkülönített állami pénzalap terhére törvényben, kormányrendeletben vagy miniszteri rendeletben meghatározott feltételek alapján juttatott támogatásra (a továbbiakban együtt: költségvetési támogatás),
c) az e befizetésekkel és költségvetési támogatásokkal kapcsolatos eljárásra,
ha annak megállapítása, beszedése, végrehajtása, visszatérítése, kiutalása vagy ellenőrzése az adóhatóság hatáskörébe tartozik [az a)-c) pont szerinti tevékenység a továbbiakban együtt: adózás].
(2) A végrehajtás és az ezzel összefüggő nyilvántartás tekintetében e törvény rendelkezéseit kell alkalmazni azokra a köztartozásokra, továbbá igazgatási és bírósági szolgáltatás díjaira, amelyekre törvény az adók módjára való behajtást rendeli el (adók módjára behajtandó köztartozás)."

[20]	Mivel az adóhatóság végez a költségvetési támogatás jogosulatlan igénybe vételének körében kötelezően hatósági ellenőrzést az R. fentiek szerinti rendelkezése alapján, továbbá végső soron intézkedik a visszatérítés, valamint a végrehajtás iránt, a támogatott jogviszonyára az Art. kiterjed. Ebből az is következik egyébként, hogy a tényállás szerinti időben az alperesnek elévülési időn belül adók módjára való behajtásról volt lehetősége gondoskodni, azaz az Art. 4. § (2) bekezdése alperesre „közvetlenül" is kiterjed, dacára annak, hogy nem adóhatóság.

[21]	Az eddigiekből következően alperes eljárása az Art. hatálya alá tartozik, ezért az Art. elévülési szabályait kell alkalmazni jelen ügyben. Az alperes ezzel ellentétes érvelése tehát a Kúria jogértelmezése szerint nem helytálló.

[22]	Az Art. vonatkozó elévülési szabálya pedig a 194. § (1) bekezdése szerint az, hogy a költségvetési támogatás igényléséhez, a túlfizetés visszaigényléséhez való jog - ha törvény másként nem rendelkezik - annak a naptári évnek az utolsó napjától számított 5 év elteltével évül el, amelyben az annak igényléséhez való jog megnyílt. Az elévülés hat hónappal meghosszabbodik, ha az adóbevallás késedelmes benyújtásakor, illetve a költségvetési támogatás igénylésekor az adómegállapításhoz, illetve a költségvetési támogatás igényléséhez való jog elévüléséig kevesebb mint hat hónap van hátra. 

[23]	A Kúria egyetért az első fokú bírósággal, hogy az alperes jogszabálysértéssel mellőzte az Art. hivatkozott rendelkezése szerinti elévülés számítására vonatkozó kötelezettsége teljesítését. Egyetért abban is, hogy az alperes a megismételt eljárás során köteles az elévülés bekövetkezésének kérdését értékelni, figyelembe véve esetlegesen az elévülés nyugvását is.  

[24]	Minderre tekintettel a Kúria a jogerős ítéletet a Pp. 275. § (3) bekezdése alkalmazásával hatályában fenntartja. 

A döntés elvi tartalma

[25]	A lakástámogatások jogszerűségének felügyelete során, a jogosulatlanul igénybe vett támogatás visszakövetelésének elévülésére az Art. szabályai alkalmazandók.

Alkalmazott jogszabályok

[26]	2003. évi XCII. törvény 4. §, 72. § (6) bekezdés, 164. § (1) bekezdés, 194. §; 12/2001. (I. 31.) Korm. rendelet 19. § (2) és (9) bekezdés, 20. § (8) bekezdés  

Záró rész

[27]	Az illetékről való rendelkezés az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 5 §-án alapul.

[28]	A felpereseknek a felülvizsgálati eljárásban felszámítható költsége nem merült fel, ezért erről a Pp. 78. § alapján a Kúriának rendelkezni nem kellett. A másodfokú közigazgatási eljárás költségeinek megfizetése iránti igény a felülvizsgálati eljárásban nem érvényesíthető.

Budapest, 2017. január 24.

Dr. Kozma György sk. a tanács elnöke, Dr. Balogh Zsolt sk. előadó bíró, Dr. Kalas Tibor sk. bíró