A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete

Az ügy száma: Kfv.VI.35.085/2017/12.
A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Gyurán Ildikó előadó bíró, Dr. Sugár Tamás bíró

A felperes: felperes neve (felperes címe)

A felperes képviselője: Dr. Erdei Zoltán ügyvéd (...)

Az alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (...)

Az alperes képviselője: jogtanácsos

A per tárgya: adóügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes

A felülvizsgálati kérelmek száma: 22.

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Fővárosi Közigazgatási és
Munkaügyi Bíróság 2016. október 28-án kelt 4.K.32.717/2015/20. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 4.K.32.717/2015/20. számú ítéletét
hatályában fenntartja.

Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg alperesnek 500.000,- (ötszázezer)
forint felülvizsgálati eljárási költséget.

Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak felhívásra 1.461.800,- (egymilliónégyszázhatvanegyezer-
nyolcszáz) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A ... állampolgárságú, Magyarországon bevándorlási engedéllyel rendelkező felperes 1997. március 26-tól kezdődően szerepel az adóhatóság nyilvántartásában, 1997. januárjában lakóingatlant vett Magyarországon, majd 1999-ben megvásárolta a lakhelyéül feltüntetett és ilyenként bejelentett Budapest, ...  szám alatti lakást. Felperes magyarországi személyi azonosító igazolvánnyal, lakcímet igazoló hatósági igazolvánnyal, magyar adóhatósági jellel rendelkezik, több magyar cég vezető tisztségviselője, tulajdonosa volt. Felesége és fia szintén bevándorlási engedéllyel tartózkodnak Magyarország területén, fia az ELTE biológus szakán 2010. december 31-ig folytatott tanulmányokat. Magyarországon ittléte óta több bankszámlával is rendelkezett, bankkártyáját Magyarországon használta.
[2]	Felperesnél 2007-2010. évre vonatkozóan személyi jövedelemadó, valamint százalékos egészségügyi hozzájárulás adónemben bevallások utólagos vizsgálatára irányuló ellenőrzést  folytattak le. Az elsőfokú hatóság 2014. január 17. napján kelt 3030931010. számú határozatával a felperes terhére 49.085.001,- forint adókülönbözetet állapított meg. A másodfokú adóhatóság 2014. június 19. napján kelt 2927706038 iktatószámú határozatával az elsőfokú hatóság határozatát megsemmisítette és az elsőfokú adóhatóságot új eljárás lefolytatására utasította.
[3]	A megismételt eljárásban az elsőfokú adóhatóság határozatával az adómegállapításhoz való jog elévüléséből kifolyólag 2007. évre megállapítást nem tett, továbbá a 2009-es és 2010-es évre vonatkozóan adófizetési kötelezettséget nem állapított meg. Ellenben felperes terhére 2008. évre személyi jövedelemadó tekintetében 11.125.272,- forint, míg százalékos egészségügyi hozzájárulásként 3.492.889,- forint, vagyis összesen 14.618.161,- forint adókülönbözetet állapított meg, melyet teljes egészben adóhiánynak minősített. Kötelezte továbbá felperest összesen 7.309.080,- forint adóbírság és 5.505.621,- forint késedelmi pótlék megfizetésére. Az elsőfokú hatóság határozatában megállapította, hogy felperes a személyi  jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény (a továbbiakban: Szja tv.) 3. § 2. pontja alapján belföldi illetőségűnek minősül, mivel legszorosabb személyes és gazdasági kapcsolatai Magyarországhoz fűzték, létérdekének központja itt volt. Ebből következően az  Szja tv. 2. § (4) bekezdés szerint teljes körű adókötelezettség terhelte. Egyben vizsgálta a számláira érkező összegeket is, és miután annak magyarországi felhasználását állapította meg, így az átutalt összeg egy részét adófizetés alá vonta.
[4]	Felperes fellebbezése folytán eljárt alperes 2015. június 15. napján kelt 3141703273 számú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Rögzítette, hogy egy magánszemély  adózás szempontjából ott belföldi, amely államhoz a kettős adóztatást kizáró adóegyezmény szerint szorosabb adójogi kapcsolatok kötik. Kettős illetőség abban az esetben merülne fel, ha felperesnek ...-ban is lett volna lakóhelye. Ezt azonban nem igazolta, így a magyarországi állandó lakóhelye már megalapozza a belföldi illetőségének megállapíthatóságát. Alperes  kiemelte, hogy az ... (a továbbiakban: Kft.1.) által felperes részére utalt összegek a felperes bevételét képezték, mivel a ... (a továbbiakban: Kft.2.) cég nem rendelkezett olyan feltételekkel, hogy külföldi vállalattól devizát fogadjon, így ezen összeggel felperes sajátjaként rendelkezett. Ebből finanszírozta fia egyetemi tandíját, azt lekötötte, átutalta saját maga és felesége számlájára, továbbá készpénzben felvette, ekként azt egyéb jövedelemként vette figyelembe. A felperes nem igazolta azt, hogy a 2007. október 25-ei megállapodás alapján a megbízott céggel elszámolt volna.
A kereseti kérelem és az alperes védekezése
[5]	A felperes eljárási- és anyagi jogi jogszabálysértésekre hivatkozással keresettel támadta az alperesi határozatot kérve annak hatályon kívül helyezését és új eljárás lefolytatására kötelezését. Okfejtése szerint alperes a tényállást nem tisztázta, ekként sérült az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (a továbbiakban: Art.) 97. § (4)-(6) bekezdésében foglalt kötelezettség. Előadta, hogy az anyanyelv használatát sem biztosította a hatóság, továbbá hivatkozott e körben a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 29. § (1) bekezdésének sérelmére, vagyis arra, hogy az eljárás megindításáról magyarul értesítették és tolmácskirendelő végzést sem kapott. Érvelése szerint kínai adóügyi illetékességűnek minősül, beruházásai vannak Kínában, ott jelentős összegű hitelt vettek fel, a kínai Túró Rudi projekt beindítása tetemes fizikai jelenlétet igényelt. Ehhez pedig jelentős szerződéseket is kötött Kínában. Hivatkozása szerint a létérdek központja ..., hiszen sokkal szorosabb gazdasági, személyi kapcsolat köti oda, mint Magyarországhoz.

Az elsőfokú ítélet
[6]	A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság jogerős ítéletével a keresetet elutasította. Az elsőfokú bíróság rögzítette, mivel a bevándorló státuszú a felperes magyarországi ingatlan tulajdonnal rendelkezik, magyar gazdasági társaság vezető tisztségviselője, magyar szálloda tulajdonosa, ügyvezetője, családja magyarországi lakóhelyű. Az tény, hogy fia Magyarországon tanult, valamint Magyarországon jelentős bankszámlaforgalmat bonyolított  le, szorosabb személyes, családi és gazdasági kapcsolatot eredményez Magyarországhoz, mint Kínához. Megállapította azt is, hogy a felperes Magyarországon nagyobb súlyú gazdasági tevékenységet végzett. Az anyanyelv használata kapcsán kifejtette, hogy az Art. 5. § (2) bekezdése alapján nem kell alkalmazni a Ket. 29. §-át. A Ket. 4. §-ában foglaltak kapcsán kifejtette, hogy a személyes megjelenésre idéző végzésben tájékoztatták a felperest, hogy tolmács lesz jelen. A 2014. október 21-i meghallgatást a felperes mulasztotta el, nyilatkozatot nem tett. Végezetül az elsőfokú hatóság kitért a Kft.1. által utalt összegek kapcsán arra, hogy a felperes által hivatkozott harmadik országbeli gazdasági tevékenység (Túró Rudi előállítása) nem kezdődött meg, ellenben egyértelműen megállapítható az iratokból, hogy a megbízott a tőkét felperes részére átutalta. Hivatkozott az Szja tv. 1. § (3), 4. § (1)-(2) bekezdésében a bizonyítási teherre, valamint arra, hogy a pontos elszámolást a felperes nem tudta igazolni. 
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[7]	A jogerős ítélet ellen felperes felülvizsgálati kérelmet és semmisségi kifogást terjesztett elő. 
[8]	Kérte, hogy a Kúria helyezze hatályon kívül az alperesi határozatot elsődlegesen annak semmissége okán figyelemmel arra, hogy az alapügyben hozott elsőfokú és másodfokú döntések kiadmányozása nem a jogszabályban foglaltaknak megfelelően történt, és ezen semmisségi ok miatt a megismételt eljárásban hozott határozatok is semmisek. Hivatkozása szerint az alapügyi elsőfokú határozatot az igazgatóhelyettes írta alá anélkül, hogy feltüntetésre került volna, hogy milyen minőségében járt el, kiadmányozóként vagy a hatáskör gyakorolójaként. Az alapügyi másodfokú határozat nem tartalmazza a főigazgató helyett a tényleges kiadmányozó - aláíró nevét, hivatali beosztását, csak annak olvashatatlan aláírását.
[9]	Felülvizsgálati kérelmében kérte az ítélet és az alperesi határozatok hatályon kívül helyezését és az elsőfokú adóhatóság új eljárásra kötelezését, míg másodlagosan az ítélet hatályon kívül helyezését és az elsőfokú bíróság új eljárás lefolytatására utasítását. A jogerős ítéletet elsődlegesen a belföldi illetőséget megállapító részében támadta, mert változatlanul állította, hogy legszorosabb családi és gazdasági kapcsolatai nem Magyarországhoz kötötték.  Jogszabálysértésként a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban Pp.) 1. §,  2. § (1) bekezdését, 3. § (3) bekezdését, 177. § (1) bekezdését, 206. § (1) bekezdését, 222. § (1) bekezdését, továbbá az Art. 97. § (4)-(6) bekezdését, 99. § (2) bekezdését, 5. § (2) bekezdését a) pontját és a Ket. 4. § és 29. § (11) bekezdését jelölte meg.
[10]	Előadta a bíróság átvette a közigazgatási szerv szerepkörét azzal, hogy a létérdek központot vizsgálta. Ekként túlterjeszkedett a kereseti kérelmen, hiszen ilyen megállapítás a határozatban nem volt. Hivatkozása szerint a másodfokú adóhatóság is azt mondta ki, hogy Magyarországon rendelkezik kizárólagos lakóhellyel, ellenben a bírói ítélet ettől ellentétes  ténymegállapítást tesz. Kizárólag azt kellett feltárnia az elsőfokú bíróságnak, hogy az alperes vizsgálta-e a létérdek központot. Mivel ez nem állapítható meg, ezért hatályon kívül kellett volna helyezni az alperesi határozatot.
[11]	Sérelmezte, hogy az elsőfokú bíróság érdemben nem vizsgálta a Ket. 29. § (11) bekezdését.
[12]	Az ügy érdeméhez kapcsolódóan kiemelte, eredményesen bizonyította, hogy kölcsönből származott a bankszámlára érkező pénz. A tényállást e körben pedig nem tisztázta sem a  bíróság, sem a hatóság, magánszemélyeket nem nyilatkoztattak. Eljárási szabálysértésként megjelölte azt is, hogy az új bíró perbelépése utáni első tárgyaláson az iratismertetésre nem került sor.
[13]	Alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában való fenntartását indítványozta.
A Kúria döntése és jogi indokai
[14]	A felperes felülvizsgálati kérelme nem alapos.
[15]	A Kúria mindenek előtt hangsúlyozza, hogy a közigazgatási eljárás hatásköri szabályainak megtartását mind a hatóság, mind a bíróság mindenkor, az eljárás minden szakaszában, hivatalból vizsgálja és a semmisség gyanúját a bíróság hivatalból tartozik észlelni, de a semmisségére a felek is hivatkozhatnak, ezért a bíróság nem osztotta azon alperesi előadást, hogy a semmisségi kifogás benyújthatóságát a felülvizsgálati kérelem előterjesztésére nyitva álló határidőhöz kötötte. Ahogy azt a Kúria már kifejtette a Kfv.I.35.084/2017/12. számú ítéletében, ez okból nincs akadálya a semmisségi kifogás elbírálásának.
[16]	A felperes az adóhatósági alapügyben meghozott 3030931010. iktatószámú elsőfokú, valamint az alapügyben meghozott 2927706038 iktatószámú másodfokú adóhatározat semmisségére hivatkozott a kiadmányozás hibája okán. E körben pedig hangsúlyozandó, hogy az elsőfokú bíróság nem az alapügyben hozott határozatokat, hanem a kizárólag az elsőfokú bíróság megsemmisítés folytán megismételt eljárás folytán született határozatokat vizsgálja felül a perben, így a kiadmányozás megfelelőségét ezen két határozatot érintően értékelte. E körben azt állapította meg, hogy nem áll fenn semmisségi ok, mindkét határozatban a kiadmányozó személye beazonosítható csakúgy, mint a döntéshozatal helye, ideje, a hatáskör gyakorlójának neve, hivatali beosztása és megtalálható a határozatokon a hatóság bélyegzőlenyomata is. Mindez az Art. 5. § (1) bekezdése folytán alkalmazandó Ket. 72. § (1) bekezdés f) és g) pontjainak megfelel.
[17]	Semmiségi ok hiányában a Kúria érdemben vizsgálta felperes felülvizsgálati kérelmében foglaltakat és az alábbiakat tartja szükségesnek kiemelni:
[18]	Osztja az elsőfokú bíróság azon megállapítását, hogy az Art. 5. § (2) bekezdése értelmében nem kell alkalmazni a Ket. 29. §-át, ez pedig nem kizárólag az alapeljárásra, hanem a megismételt eljárásra is vonatkozik, azaz nem tehető különbség a két eljárás között.
[19]	A közigazgatási iratokból egyértelmű, hogy a felperes személyes megjelenésre idéző végzésében a hatóság tájékoztatta, hogy gondoskodik tolmács közreműködéséről a 2014. október 21-ei meghallgatáson. Ezt a végzést tájékoztatásul a felperes képviselője részére is megküldte a hatóság, továbbá azt felperes felesége vette át és a meghallgatáson megjelent a tolmács is.
[20]	A Kúria hangsúlyozza, hogy az elsőfokú bíróság a tényállást teljeskörűen feltárta, a bizonyítékokat a Pp. 206. § (1) bekezdése szem előtt tartása mellett okszerűen mérlegelte. Nem állapított meg új tényállást az ítéletében, amikor kimondta azt az elsőfokú határozatban foglaltakkal egyezően, hogy a felperes létérdek központja Magyarországon volt, a legszorosabb személyes, családi és gazdasági kapcsolat Magyarországhoz köti. A Kúria meglátása szerint felperes kifejezetten a létérdekek központjának kínai meghatározását állította keresetében, így ezen hivatkozását az első fokú bíróság jogszerűen vizsgálta.
[21]	A felperes belföldi illetőségét egyértelműen igazolja az, hogy Magyarországon ingatlan tulajdonnal rendelkezik, több gazdasági társaság vezető tisztségviselője, továbbá szálloda tulajdonosa és ügyvezetője volt, valamint bevándorolt státuszú kínai állampolgár, akinek a felesége és gyermeke is Magyarországon tartózkodott a vizsgált időszakban. Gyermeke már 4 éves korától Magyarországon él, magyarországi egyetem nappali tagozatán tanult, továbbá a felperes jelentős bankszámlaforgalmat és készpénzes tranzakciókat is lebonyolított Magyarországon, ekként helytálló volt azon ítéleti következtetés, hogy szorosabb személyes, családi és gazdasági kapcsolat fűzi Magyarországhoz, mint Kínához.
[22]	Lényeges körülménynek tekintette a Kúria a gazdasági társaságok működését, magyarországi jövedelmét, és a Kft.1-től átutalt összegeket, azok magyarországi felhasználását is. E körben a felperes tévesen hivatkozott arra, hogy az első fokú bíróság átvette a közigazgatási hatóság szerepkörét a felperes illetőségével kapcsolatban és túlterjeszkedett a kereseti kérelmén.
[23]	A Kúria rámutat, hogy felperes - állításon túl - nem bizonyította a harmadik személyek által a folyószámlájára utalt összegek kölcsön voltát, ennek ténye bizonyítást nem nyert a per során sem.
[24]	A Kúria végezetül kiemeli, hogy a tanácsváltozást követően tartott első tárgyaláson a 20. alszámú jegyzőkönyv tartalma szerint az eljáró bíró a Pp. 144. §-ára utalással ismertette a teljes közigazgatási és peres iratanyagot. A 2016. október 28-i tárgyaláson sem felperes, sem képviselője nem jelent meg, amelynek következményeit viselni tartozik.
[25]	A fentiekre tekintettel a Kúria az érdemben helyes elsőfokú ítéletet a Pp. 275. § (3) bekezdése alkalmazásával hatályában fenntartotta, lévén az a felülvizsgálati kérelemben megjelölt jogszabályokat nem sértette meg. 
Az döntés elvi tartalma
[26]	Ha a legszorosabb személyes, családi és gazdasági kapcsolatok Magyarországhoz kötik a külföldi állampolgárságú felperest, akkor belföldi illetékességű magánszemélynek minősül, akit Magyarországon teljes körű adókötelezettség is terhel.
Záró rész
[27]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (2) bekezdésére figyelemmel tárgyaláson bírálta el.
[28]	A pervesztes felperes köteles a pernyertes alperes részére a Pp. 270. § (1) bekezdése szerint alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdése alapulvételével a jogtanácsosi képviselettel felmerült és a perértékhez is igazodó felülvizsgálati eljárási költség megfizetésére. 
[29]	A tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt felülvizsgálati eljárási illetéket a pervesztes felperes az 1990. évi XCIII. törvény 50. § (1) bekezdése és a költségmentesség alkalmazásáról szóló 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdése alapján köteles megfizetni.
[30]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2018. január 24. 
Dr. Sperka Kálmán sk. a tanács elnöke, Dr. Gyurán Ildikó sk. előadó bíró,                     Dr. Sugár Tamás sk. bíró

A kiadmány hiteléül:

tisztviselő