A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete

Az ügy száma: 	Kfv.IV.35.055/2017/5.szám

A tanács tagjai: . Balogh Zsolt a tanács elnöke, Dr. Dobó Viola előadó bíró,
. Horváth Tamás bíró

A felperes: 	B. A. Sz. és K. Kft.

A felperes képviselője: Dr. Regős Attila ügyvéd
		  
Az alperes: 	alperes neve

Az alperes képviselője: Dr. Olasz József ügyvéd

A per tárgya: Mikrovállalkozások létrehozására és fejlesztésére nyújtandó támogatás

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: alperes
	
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 7.K.27.131/2016/11. számú ítélete
 
Rendelkező rész
A Kúria
- a Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 7.K.27.131/2016/11. számú ítéletét hatályában fenntartja;

- 	kötelezi az alperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a felperesnek 50.000 (ötvenezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.

A feljegyzett 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

Az ítélet ellen további felülvizsgálatnak helye nincs.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A felperes 2009. december 21. napján komplex, zárt rendszerű jármű felülvizsgálati állomás kialakítására az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból a mikrovállalkozások létrehozására és fejlesztésére nyújtandó támogatások részletes feltételeiről szóló 136/2008. (X. 18.) FVM rendelettel (a továbbiakban: Jogcímrendelet) biztosított támogatás iránti kérelmet nyújtott be Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal elsőfokú hatóságához. A kérelem alapján az elsőfokú hatóság 13.740.105 Ft mikrovállalkozás megnevezésű támogatást állapított meg a felperes részére. A határozatát 2011. június 22-én közölte a felperessel.

[2]	A felperes először 2014. december 30-án nyújtott be kifizetés iránti kérelmet, melynek az elsőfokú hatóság a 1429317786 számú határozattal helyt adott és 6.551.500 Ft támogatás folyósításáról rendelkezett. A felperes újabb kifizetési kérelmet 2013. május 31-én nyújtott be, mely alapján részére az elsőfokú hatóság a 1622695670 számú határozattal 963.732 Ft támogatást állapított meg.

[3]	A felperes 2014. december 31-én utolsóként jelölt kifizetés iránti kérelmében a 2010. szeptember 2-ai teljesítésű 0/8005 sorszámú számla alapján 6.471.518 Ft, a 2014. május 12-én ügyviteli tanácsadás szolgáltatásról kiállított DQ3EA1899066 számú számla alapján 300.000 Ft kiadást kívánt elszámolni.

[4]	Az elsőfokú hatóság a felperes kifizetési kérelmét 2015. június 25-én kelt 1709232479 iratazonosító számú határozatával elutasította. Egyidejűleg meghozta a 1708476164 iratazonosító számú határozatát, melyben a 2011. június 20-án kelt 1371737209 iratazonosító számú támogatási kérelemnek helyt adó határozatot saját hatáskörben felülvizsgálta és megállapította, hogy a felperes az intézkedésben jogosulatlanul vett részt. Ugyanezen a napon a kifizetési kérelmeknek helyt adó határozatait is saját hatáskörben felülvizsgálta. A határozatokat a 1709222124 és a 1709232460 iratazonosító számú határozataiban visszavonta, egyúttal a kifizetési kérelmeket elutasította és kötelezte a felperest jogosulatlan részvétel jogcímén a jogosulatlanul igénybe vett támogatási összegek visszafizetésére, valamint kamatfizetésre.

[5]	A felperes fellebbezéssel élt, de a jogorvoslati eljárásban az alperes az elsőfokú határozatokat túlnyomó részben helybenhagyta.

[6]	Az alperes a JHÁT-JF/4805/2. (2015.) iktatószámú határozatában megállapította, hogy a felperes jogosulatlanul vett részt a mikrovállalkozási intézkedésben, mivel megsértette az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap társfinanszírozásában megvalósuló támogatások igénybevételének általános szabályairól szóló 23/2007. (IV. 17.) FVM rendelet (a továbbiakban: Vhr.) 17. § (3) bekezdésében előírt kötelezettségét azáltal, hogy nem számolt el időben a 2010. hónapban megvalósított beruházási műveletre fordított kiadásokkal. Álláspontja szerint a beruházás építési beruházásnak minősül, mely műveletet alkotó összes tevékenység okirattal igazolt lezárása a jogerős használatba vételi engedély kiállításának időpontjában, azaz 2010. december 2-én megvalósult.

[7]	A JHÁT-JF/4794/2. (2015.) iktatószámú határozat - mely a 2014. december 31-ei kifizetési kérelmét elutasító elsőfokú határozatot helybenhagyta - indokolása szerint a felperesnek a beruházási művelet kiadásaival 2014 decemberében kellett volna elszámolnia az ún. záró kifizetési kérelemben, tekintettel arra, hogy Szeghalom Város Építésügyi Hivatala 2010. október 22-én adott használatba vételi engedélyt a jármű felülvizsgálati állomásra. Tekintettel arra, hogy a felperes a Vhr. 17. § (3) bekezdésében meghatározott időpontban nem számolt el, nem teljesítette a támogatás igénybevételére vonatkozó feltételeket, ezért a hatóság 2014. május 12-én kelt számlát érdemben már nem volt köteles vizsgálni.

[8]	A JHÁT-JF/4801/2.(2015.) számú határozat a 2011. december 31-ai kifizetési kérelmet elutasító 1709222124 számú elsőfokú határozatot annyiban változtatta meg, hogy 7.473.225 Ft visszafizetési kötelezettséget állapított meg.

[9]	Az alperes a JHÁT-JF/4803/2.(2015.) iktatószámú határozatában a 2013. május 31-ei kifizetési kérelmet elutasító döntést helybenhagyta és a rendelkező részben állapította meg a felperes visszafizetési kötelezettségét (963.732 Ft).
A kereseti kérelem és az alperes védekezése
[10]	A felperes a JHÁT-JF4805/2.(2015.), a JHÁT-JF4801/2.(2015.), a JHÁT-JF/4803/2.(2015.), és a JHÁT-JF/4794/2.(2015.) számú alperesi határozatok bírósági felülvizsgálata iránt keresetleveleket nyújtott be, melyekben kérte az alperesi határozatok elsőfokú határozatra is kiterjedő hatályon kívül helyezését. A felperes álláspontja szerint jogellenesen minősítette az alperes a művelet egészét építési beruházásnak. E körben hivatkozott a „művelet” 1698/2005/EK rendelet 2. cikk e) pontja szerinti fogalmára. Kifejtette, hogy az általa megvalósított projekt egy olyan komplex beruházás volt, amely eszközbeszerzésből, építési beruházásból és egyéb elszámolható kiadásoknak minősülő tevékenységekből állt. Álláspontja szerint a teljes művelet akkor minősül megvalósultnak, ha annak összes eleme lezárul. Az eljáró hatóságok jogellenesen emelték ki e tevékenység köréből az építési tevékenységet és a művelet befejezési időpontját megalapozatlanul az építési tevékenység befejezési időpontjában állapították meg. A felperes szerint a tevékenység 2014. május 12-én zárult le, mert ekkor számolt el egyéb elszámolható kiadásnak minősülő tevékenységével.

[11]	Az alperes ellenkérelmében a kereset elutasítását kérte. Fenntartotta azt az álláspontját, hogy a felperes a gép- és építési beruházás kiadásaival a Vhr. 17. § (3) bekezdésében előírt egy év helyett jogsértő módon a művelet megvalósítása után 3 évvel és 4 hónappal számolt el.

Az elsőfokú ítélet
[12]	A Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság az egyesített perekben meghozott 7.K.27.131/2016/11. számú ítéletében a felperes keresetének helyt adva az alperes támadott határozatait az elsőfokú határozatra is kiterjedően hatályon kívül helyezte és az elsőfokú szervet új eljárásra kötelezte. Az elsőfokú bíróság jogi álláspontját a Jogcímrendelet 3. § (2)-(4) bekezdései, a Vhr. 3. § 3.pontja és az 1698/2005/EK rendelet 2. cikkének e) pontja rendelkezéseiből vezette le. Elfogadta a felperes álláspontját abban a kérdésben, hogy a „művelet” több tevékenységet foglal magában, ezt támasztja alá a támogatási határozat is, amely eszközbeszerzést, építési beruházási tevékenységet és egyéb elszámolható kiadásnak minősülő tevékenységeket jelölt meg támogatható tevékenységként. E három tevékenységből állt össze a támogatott művelet.

[13]	A bíróság a Vhr. 3. § 4. pontjának felhívásával megállapította, hogy a teljes műveletet megvalósultnak akkor lehet minősíteni, ha a fél megszerzi a műveletet alkotó összes tevékenység vonatkozásában a „záró” okiratot. Megítélése szerint a felperes által vállalt művelet a Vhr. 25. § (2) bekezdésében írt 3 éven belül, 2014. május 12-én valósult meg, amikor a felperes hozzájutott az egyéb kiadás „tevékenységet” lezáró okirathoz. Ezen időponttól számított egy éven belül, 2014. december 31-én határidőben nyújtotta be utolsó kifizetési kérelmét. Az eljáró bíróság ezért megállapította, hogy a határozatok sértik a Vhr. 3. § 4. pontja alapján alkalmazott 17. § (3) bekezdését. Kiemelte, hogy az alperesi álláspont akkor lenne igazolható, ha a Vhr. 17. § (3) bekezdése az utolsó kifizetési kérelem benyújtásának határidejét az egyes tevékenység megvalósulását követő egy éven belül határozná meg, azonban a felhívott rendelkezés a művelet teljes megvalósulását veszi alapul. A bíróság a megállapított jogszabálysértést csak új eljárásban látta orvosolhatónak, azzal az iránymutatással, hogy az alperesnek az utolsó kifizetési kérelemről érdemben kell döntenie, melyet úgy kell tekinteni, hogy azt a felperes határidőben nyújtotta be.

A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[14]	A jogerős ítélet ellen az alperes nyújtott be felülvizsgálat iránti kérelmet és a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 275. § (4) bekezdése alapján kérte a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését és a felperes keresetének elutasítását. A perköltség iránti igényét is bejelentette.

[15]	Álláspontja szerint az ítélet sérti a Vhr. 3. § 4. pontja alapján alkalmazott 17. § (3) bekezdését és a Pp. 221. § (1) bekezdését. Kifejtette, hogy az ítélet helytállóan tartalmazza, hogy a felperes az építési munka megvalósítását, valamint gép, illetve technológia beszerzését is magában foglaló beruházáshoz kért támogatást, mely beruházást a támogatási határozat közlésétől számított 3 éven belül meg kellett valósítania. Abban is egyetértett az elsőfokú bírósággal, hogy a művelet megvalósítása kapcsán a felperes jogosult volt elszámolni a támogatási határozatban meghatározott összeg erejéig bizonyos költségfajtákat. Véleménye szerint azt is helytállóan tartalmazta az ítélet, hogy a projekt megvalósulását a Vhr. 3. § 4. pontja alapján kell megítélni, mely jogszabályhely szerint a műveletet alkotó összes tevékenység okirattal igazolt lezárása alapján minősül a művelet megvalósítottnak.

[16]	Az alperes továbbra is fenntartotta, hogy a projekt már 2010 decemberében megvalósult, amikor a felperes a jármű-felülvizsgálat elvégzéséhez szükséges engedélyt megszerezte. A művelet megvalósulását igazolják továbbá a vizsgáztatáshoz szükséges eszközök és technológia beszerzését bizonyító, pénzügyileg is rendezett számviteli bizonylatok, valamint a vizsgáztatáshoz szükséges helyiség megvalósulását igazolja a használatvételi engedély és a teljesített építési munkákról kiállított, pénzügyileg is rendezett számviteli bizonylatok. Ezzel szemben az elsőfokú bíróság úgy állapította meg, hogy a projekt a 2014-ben igénybe vett ügyviteli tanáccsal valósult meg, hogy a jogerős ítéletből nem derül ki az ügyviteli tanács projekthez való kapcsolódása, ezért az alperes álláspontja szerint az ítélet indokolása az ügy érdemére kihatóan jogszabálysértő.

[17]	Az alperes kifejtette, hogy a Vhr. 31. §-ából is az következik, hogy az üzleti tanácsadás, mint egyéb elszámolható kiadás „önmagában” nem állhat, ezért a felperest terhelte annak bizonyítása, hogy a hatóság megsértette a Vhr. 17. § (3) bekezdését. A felperes a bizonyítási kötelezettségének nem tett eleget, ezért az elsőfokú bíróságnak erre figyelemmel is el kellett volna elutasítania a Vhr. 3. § 4. ponttal, és 17. § (3) bekezdéssel kapcsolatos kereseti kifogást.

[18]	Az alperes az elsőfokú bíróságnak a művelet megvalósulásával kapcsolatos érvelését is megalapozatlannak tartotta. Megítélése szerint egyéb kiadásként elszámolható tevékenység megvalósulását igazoló okirat önmagában nem bizonyítja a tevékenységek összességének (művelet) megvalósulását. A felperes beruházási művelet megvalósítását vállalta, ezért a művelet megvalósulására a Vhr. 3. § 4. pontja alapján a jogerős használatvételi engedély, illetve üzembe helyezés feltételeként külön jogszabály által előírt közokirat, vagy magánokirat az irányadó, attól függetlenül, hogy a felperes jogosult volt az egyéb kiadásként elszámolható tevékenység költsége elszámolására is. A felperes azzal sértette meg a Vhr. 17. § (3) bekezdését, hogy csak 2014-ben kívánt elszámolni a 2010-ben felmerült kiadásaival, holott már 2010-ben egyaránt rendelkezésére álltak az építési számlák, az építésügyi hatóság engedélye és a berendezések beszerzését igazoló bizonylatok.

[19]	A felperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartását kérte. Előadta, hogy a felülvizsgálati eljárásban olyan tények, körülmények nem tehetők vitássá, amelyet a közigazgatási eljárás során a hatóság nem vitatott. Így a közigazgatási per tárgyát sem képezhette annak vizsgálata, hogy az ügyviteli tanácsadásként elszámolható tételt tartalmazó 2014. május 12-én kiállított számla a művelethez kapcsolódott-e. Az elsőfokú bíróság jogszerűen a kereset és ellenkérelem korlátai között döntött, így nem sértette meg sem a Vhr., sem pedig a Pp. 221. § (1) bekezdését. Álláspontja szerint az alperes a Vhr. következetes alkalmazása helyett kiterjesztő értelmezéssel próbálta felülírni a művelet megvalósulásának a művelet és a tevékenység fogalmain alapuló definícióját.

A Kúria döntése és jogi indokai

[20]	A felülvizsgálati kérelem nem megalapozott.

[21]	A Kúria a felülvizsgálati eljárás során a jogerős ítélet jogszerűségét a Pp. 270. § (2) bekezdése és 272. § (2) bekezdése értelmében csak a Pp. 275. § (2) bekezdése által megszabott keretek között, a felülvizsgálati kérelemmel érintett körben vizsgálhatja a rendelkezésre álló adatok alapján. A jogerős ítélet csak jogszabálysértés esetén helyezhető hatályon kívül. A Kúria jogszabálysértést nem állapított meg az alábbiak szerint.

[22]	A Kúria álláspontja szerint az elsőfokú bíróság megfelelő alapossággal feltárta és rögzítette az ügyben irányadó tényállást és abból az ide vonatkozó jogszabályi rendelkezések helyes értelmezése útján levont jogi következtetései is megalapozottak, azokkal a Kúria mindenben egyetért.

[23]	A Kúria a felülvizsgálati kérelem kapcsán az alábbiakra mutat rá.

[24]	Az alperes álláspontja szerint a jogerős ítélet indokolása hiányos, mert abban az elsőfokú bíróság semmilyen indokát nem adta annak a megállapításának, hogy a perbeli projekt (jármű felülvizsgálati állomás) megvalósításához hogyan kapcsolódott a 2014-ben igénybe vett ügyviteli tanácsadás és miből vonta le azt a következtetést, hogy „a vállalt művelet azáltal valósult meg, hogy a felperes hozzájutott az egyéb kiadási tevékenységet lezáró okirathoz”.

[25]	Elsődlegesen azt hangsúlyozza a Kúria, hogy a hivatkozott számlának a művelethez való kapcsolódását a közigazgatási eljárásban eljárt szervek érdemi vizsgálat tárgyává nem tették, mivel a záró kifizetési kérelmet elkésettség okán utasították el. Ennél fogva az egyéb kiadásként elszámolható szolgáltatásról 2014. május 12. napján kiállított számla kapcsán az alperes még a perben sem vonta kétségbe azt a körülményt, hogy a záró kifizetési kérelemben kizárólag a művelethez kapcsolódó kiadási tételek szerepeltek.

[26]	A közigazgatási perekben a Pp. 324. § (1) bekezdése alapján a polgári peres eljárás általános szabályait (I-XIV. fejezetek) a XX. fejezetben foglalt eltérésekkel alkalmazni kell. A közigazgatási perekben a kereseti kérelem és az ítélet viszonyát a Pp. 213. § (1) bekezdése és a Pp. 215. §-a határozza meg, a bíróságnak a kereseti kérelmet ki kell merítenie, de a döntés nem terjedhet túl a kereseti kérelmen, illetve az ellenkérelmen.

[27]	Az elsőfokú bíróság eljárásában éppen akkor sértett volna jogszabályt, ha a szóban forgó számla esetében a tartalmi vizsgálatot úgy végezte volna el, hogy arra sem a kereseti kérelem, sem az ellenkérelem nem terjedt ki. Ezen kapcsolódási pontnak feltárása majd a jogerős ítéletben elrendelt új eljárás részét képezheti az utolsó kifizetési kérelem érdemi elbírálása során.

[28]	A kérelemhez kötöttség elve a felülvizsgálati eljárásban is érvényesül a Pp. 275. § (2) bekezdése alapján azzal a megszorítással, hogy a felülvizsgálati kérelemben a fél új tényre, vagy körülményre, illetve jogcímre nem hivatkozhat, a felülvizsgálatnak csak olyan jogi álláspont, vagy mulasztás szolgálhat alapul, amely az eljárás korábbi szakaszaiban is a per tárgya volt.

[29]	Az elszámolni kért ügyviteli tanácsadás, mint egyéb kiadásnak minősülő tétel projekthez való kapcsolódása a már kifejtettek szerint nem képezte a közigazgatási per tárgyát, ezért vitássá a felülvizsgálati eljárási szakban már nem tehető, melynek következtében a Kúria a felülvizsgálati kérelem ezen hivatkozását érdemben nem vizsgálta. Mindössze azt állapította meg, hogy az elsőfokú bíróság a kereseti és ellenkérelem korlátai között hozta meg ítéleti döntését, ezért nem sértette meg a Pp. 221. § (1) bekezdését azzal, hogy a projekt és az utolsó számla kapcsolódási pontjaira vonatkozó megállapításokat nem tett.

[30]	A kétfokú közigazgatási eljárás és a közigazgatási per tárgyát jelen ügyben tehát nem a számla tartalma, hanem annak az eljárásjogi kérdésnek a vizsgálata képezte, hogy a művelet mely időpontban valósult meg és a megvalósulásától számított egy éven belül a felperes benyújtotta-e a záró kifizetési kérelmét.

[31]	Az elsőfokú bíróság az utolsó számlát a Vhr. 3. § 4. pontja alapján a művelet megvalósulásának az időpontja szempontjából értékelte és jutott arra az okszerű következtetésre, hogy a felperes által vállalt művelet akkor tekinthető megvalósultnak, befejezettnek, amikor a felperes valamennyi támogatható tevékenységét okirattal igazolta.

[32]	A művelet megvalósulási időpontja jelen ügyben azért releváns körülmény, mert a Vhr. 17. § (3) bekezdése alapján az utolsó kifizetési kérelmet a művelet megvalósulását követő egy éven belül kell benyújtani. A művelet megvalósulásának a Vhr. 3. § 4. pontja szerint „a műveletet alkotó összes tevékenység okirattal igazolt lezárása minősül”. Építési beruházás esetén a művelet megvalósulását igazoló okirat a jogerős használatvételi engedély, az üzembe helyezés feltételeként külön jogszabály által előírt közokirat, vagy magánokirat, egyéb esetben a gazdasági eseményről kiállított igazoltan teljesített és pénzügyileg is rendezett számviteli bizonylat.

[33]	Az alperes sem vonta kétségbe - ezzel egyetértve az elsőfokú bírósággal -, hogy a támogatási határozat alapján a hatóság a támogatható tevékenységként építési beruházást, eszközbeszerzést és egyéb elszámolható kiadásnak minősülő tevékenységet engedélyezett, mely tevékenységekből állt össze a művelet (projekt). Az alperes a műveletet alkotó három tevékenységből kiragadva az építési tevékenységet, annak befejezését tekintette az egész művelet megvalósulás időpontjaként. Ehhez viszonyítva állapította meg a Vhr. 17. § (3) bekezdése szerinti egyéves határidő elmulasztását.

[34]	Az alperes ezen álláspontjának megalapozatlansága a művelet és tevékenység elhatárolása és egymáshoz való viszonyának téves megítéléséből vezethető le.

[35]	A Vhr. 3. § 3. pontja a tevékenység fogalmát az 1698/2005/EK rendelet 2. cikkének e) pontja szerinti művelet önállóan megvalósuló részelemeként határozza meg. A művelet nem más, mint maga a kedvezményezett által végrehajtott projekt, szerződés, megállapodás, vagy egyéb cselekvés, amely lehetővé teszi a 4. cikkben meghatározott célkitűzések elérését.

[36]	A Jogcímrendelet 3. § (2)-(4) bekezdései rögzítik, hogy melyek azok a műveletet alkotó tevékenységek, amelyek támogathatóak az adott támogatási jogcím tekintetében. A Jogcímrendelet 3. § (2) bekezdése a)- e) pontig terjedően tételesen is meghatározza a támogatható tevékenységek, eszközök és elszámolható költségek körét.

[37]	A Vhr. 30. §-ában foglaltaknak megfelelő építési munkán túlmenően támogatható a Jogcímrendelet 3. számú mellékletében szereplő eszközök beszerzése, a 2. számú mellékletben meghatározott csak a gazdasági tevékenységgel érintett épülethez, vagy épületrészhez kapcsolódó kis értékű infrastruktúra fejlesztés. Továbbá támogatható a 2. számú mellékletben meghatározott minőségbiztosítási és környezetirányítási rendszer, szabvány bevezetése és a Vhr. 31. §-ában meghatározott egyéb elszámolható kiadások. A 3. § (3) bekezdése alapján az utóbb említett tevékenységek önállóan nem szerepelhetnek egy támogatási kérelemben.

[38]	A perbeli esetben az egyéb elszámolható kiadás önállóan nem lehetett és nem is volt a művelet tárgya, hanem az a több eltérő tevékenységből álló komplex művelet részelemeként valósult meg. Az utolsó kifizetési kérelemben sem önmagában szerepelt, mint támogatható tevékenység. Annak felvetése, hogy az ügyviteli tanácsadásról kiállított számla, mint egyéb elszámolható kiadás önállóan a művelet tárgyát nem képezheti, nem írja felül a művelet megvalósulásának Vhr. 3. § 4. pontja szerinti definícióját.

[39]	A felhívott jogszabályhely alapján a művelet akkor tekinthető megvalósultnak, ha a műveletet alkotó összes tevékenység okirattal történő lezárása megtörtént. Az egyéb kiadások is a művelet egyik részelemét képezték, ezért helytálló a jogerős ítélet azon megállapítása, hogy a műveletet akkor lehet megvalósultként kezelni, ha a fél a műveletet alkotó összes tevékenység vonatkozásában megszerzi a záró okiratot. A komplex beruházás tehát akkor zárul le, amikor a támogatható tevékenységnek minősülő gazdasági eseményről az utolsó, igazoltan teljesített és pénzügyileg is rendezett számviteli bizonylatot kiállítják. Amennyiben erre a Vhr. 25. § (2) bekezdésében írt megvalósulási határidőn belül sor kerül, annak egy éven belül történő elszámolására a Vhr. 17. § (3) bekezdése alapján jogszerű lehetőség van.

[40]	Az alperes tévedésben van a tekintetben, hogy az elsőfokú bíróság egyedül a szóban forgó számlát tekintette a művelet megvalósulását igazoló okiratnak. A felperes által vállalt projekt megvalósítását a kifizetési kérelmekben feltüntetett összes bizonylat együttesen igazolja, még pedig abban az időpontban, amikor valamennyi - beleértve az egyéb kiadásokat is - támogatható tevékenység lezárult. Az alperes ezért tévesen állapította meg, hogy a perbeli projekt teljesítésével jogszerűen 2011. december 22. napjáig kellett volna elszámolni.

[41]	A Vhr. 17. § (4) bekezdése alapján a művelet már a támogatási kérelem benyújtását követően megkezdhető, így a támogatási kérelem egy éven túli elbírálása esetén előállhatna az a helyzet, hogy a Vhr. 17. § (3) bekezdése szerinti határidő a támogatási kérelemnek helyt adó határozat kézhezvétele előtt már lejárna, ami az alperes téves jogszabály-értelmezéséből kiindulva jogosulatlan igénylés megállapítását vonná maga után.

[42]	Az elsőfokú bíróság ezért megalapozottan állapította meg, hogy a támogatási határozat és az 1. és 2. kifizetésekről rendelkező határozatok visszavonása és ezzel egyidejűleg a kifizetési kérelmek elutasítása, valamint az utolsó kifizetési kérelem elutasítása jogszabálysértő és a Pp. 339. § (1) bekezdése alapján a jogszabálysértő közigazgatási határozatok hatályon kívül helyezésének van helye. Tekintettel arra, hogy az utolsó kifizetési kérelem érdemi elbírálására az elkésettségre hivatkozással nem került sor, ezért az elsőfokú bíróság e körben jogszerűen kötelezte az elsőfokú közigazgatási szervet eljárásra. A Kúria az új eljárásra vonatkozóan adott iránymutatással is egyetért annak kiemelésével, hogy az elsőfokú közigazgatási hatóság az új eljárásban vizsgálat tárgyává teheti az érdemi elbírálás körében egyéb kiadásnak minősülő tételt tartalmazó számla projekthez való kapcsolódását is, melynek során a felperest terheli az elszámolás jogszerűségének hitelt érdemlő igazolása.

[43]	A Kúria a fentiek alapján a Pp. 175. § (3) bekezdése alapján a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta, mivel az a felülvizsgálati kérelemben megjelölt jogszabályokat nem sértette.

	Az döntés elvi tartalma

[44]	Komplex beruházás esetén a több önálló tevékenységből álló művelet akkor tekinthető megvalósultnak a Vhr. 3. § 4. pontja alapján, ha annak valamennyi részeleme okirattal igazoltan lezárult. A Vhr. 17. § (3) bekezdése szerinti elszámolási kötelezettséget ettől az időponttól számított egy éven belül kell teljesíteni.

	Záró rész

[45]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (2) bekezdése alapján az alperes kérelmére tárgyaláson bírálta el.

[46]	Az alperes felülvizsgálati kérelme nem vezetett eredményre, ezért a Pp. 270. § (1) bekezdése és a Pp. 78. § (1) bekezdése alapján köteles a felperes jogi képviseletével felmerül perköltség megfizetésére.

[47]	A felülvizsgálati eljárás illetékéről történő rendelkezés az illetékekről szóló 1990. évi III. törvény 5. § (1) bekezdés c) pontján és a költségmentesség alkalmazásáról a bírósági eljárásban szóló 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 14. §-án alapul.

Budapest, 2017. november 28.

Dr. Balogh Zsolt s.k. a tanács elnöke, Dr. Dobó Viola s.k. előadó bíró, Dr. Horváth Tamás s.k. bíró