A KÚRIA
mint fellebbviteli bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kf.VI.37.806/2018/5.

A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Vitál-Eigner Beáta előadó bíró,     Dr. Sugár Tamás bíró

A felperesek: I.rendű felperes neveI. rendű
	II.rendű felperes neveII. rendű 

A felperesek képviselője: Dr. ... Ügyvédi Iroda

Az alperes: alperes neve

Az alperes képviselője: Dr. ... Ügyvédi Iroda (fél címe 1)

A per tárgya: közbeszerzési ügyben hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata

A fellebbezést benyújtó fél: az I. rendű és a II. rendű felperes

A fellebbezés száma: 5.

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Fővárosi Törvényszék 2018. május 4-én kelt 17.K.700.008/2018/4. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria a Fővárosi Törvényszék 17.K.700.008/2018/4. számú ítéletét helybenhagyja.
Kötelezi a felpereseket, hogy egyetemlegesen fizessenek meg az államnak felhívásra 40.000.- (negyvenezer) forint fellebbezési illetéket.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.

I n d o k o l á s

A fellebbezés alapjául szolgáló tényállás

[1]	A perben nem álló ... (a továbbiakban: panaszos) adásvételi szerződéssel megvásárolta a Szentmártonkáta, Öregszőlő ... hrsz. alatti (a továbbiakban: felhasználási hely) ingatlant. Ezt követően a felperesek kezdetben az ingatlant korábbi tulajdonosnak tartozására, később a szolgáltatás kikapcsolására, majd adateltérésre hivatkozással nem kötöttel a panaszossal felhasználási szerződést a felhasználási helyre vonatkozóan.
[2]	A panaszos panaszára eljárva az alperes a 2017. november 8. napján kelt FVFO_2017/2722-4. ügyszámú határozatával kötelezte az I. rendű felperest, hogy indítsa meg a szerződéskötési eljárást, küldje meg az egyetemes szolgáltatási szerződést a panaszos részére, valamint továbbítsa - a hálózathasználati szerződés megkötése érdekében - a szerződéskötéshez szükséges adatokat a II. rendű felperes részére, továbbá kötelezte a II. rendű felperest arra, hogy tisztázza a felhasználási hellyel kapcsolatos adateltéréseket a nyilvántartásaiban.
[3]	Indokolása szerint a panaszos az Üzletszabályzatban foglaltaknak megfelelően, az I. rendű felperes formanyomtatványán bejelentette a szerződéskötési igényét, amelyhez mellékelte a szükséges dokumentumokat is. Az I. rendű felperes azonban azzal az indokkal, hogy az egy éven túli kikapcsolt állapotú ingatlan esetén szabványos mérőhely igazolása szükséges a villamos energia szolgáltatás újból történő biztosításához, megtagadta a panaszossal való szerződéskötést. Ezzel szemben viszont - a II. rendű felperes és a panaszos nyilatkozata alapján - megállapította, hogy a felhasználási helyen a villamos energia ellátás nem került megszüntetésre. A II. rendű felperes észlelte az általa nyilvántartott adatok közötti eltérést, azonban ennek feloldása érdekében csupán hiánypótlásra hívta fel a panaszost.
[4]	Tekintettel arra, hogy a felhasználási helyen a villamos energia ellátás ténylegesen nem szűnt meg, az I. rendű felperes nem követelheti meg a felhasználási hely szabványosítását, és erre hivatkozással nem tagadhatja meg az egyetemes szolgáltatási szerződés megkötését, különös tekintettel a villamos energiáról szóló 2007. évi LXXXVI. törvény (a továbbiakban: Vet.) 48. §-ára.
[5]	Nem róható a panaszos terhére a II. rendű felperes azon késedelme, hogy a feltárt adatkülönbségeket nem tisztázta.
[6]	Mindezek alapján a felperesek nem jártak el jogszerűen, amikor a panaszos bejelentése alapján megtagadták a felhasználási helyre vonatkozó szerződés megkötését.

A kereseti kérelem

[7]	A felperesek keresetükben elsődlegesen a határozat hatályon kívül helyezését, illetve annak megváltoztatásával a panasz elutasítását, másodlagosan a határozat hatályon kívül helyezése mellett az alperes új eljárásra kötelezését kérték.
[8]	Előadták, hogy a határozat a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 50. § (1) és (4) bekezdésébe, valamint 72. §-ába ütközik.
[9]	Állították, hogy nem sértették meg a Vet. 48. §-ában foglaltakat.
[10]	Érvelésük szerint jogszerűtlenek és végrehajthatatlanok az alperes által előírt kötelezések, illetve azokat már az alperes eljárásától függetlenül korábban végrehajtották.
Az elsőfokú ítélet
[11]	Az elsőfokú bíróság ítéletével a felperesek keresetét elutasította.
[12]	Indokolásában a Vet. 48. §-ára, a Vet. egyes rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló 273/2007. (X.19.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Vhr.) 28. § (4) bekezdésére, valamint a Vhr. 1. számú mellékletének (a továbbiakban: Egyetemes Szolgáltatási Szabályzat) 2.6. pontjára utalással rögzítette, hogy a felperesek az előírt együttműködési kötelezettségüknek nem tettek eleget. Az I. rendű felperes ugyanis annak ellenére tévesen tájékoztatta a panaszost a szabványosítás igazolásának szükségességéről, és tagadta meg e miatt a szerződéskötést, hogy a II. rendű felperes által vezetett nyilvántartásból egyértelműen kiderült, hogy a felhasználási hely kikapcsolása valójában nem történt meg. A felperesek között tehát nem volt megfelelő a kommunikáció.
[13]	Megállapította azt is, hogy a II. rendű felperes téves adattartalommal adta ki a panaszos számára a hiánypótlást. A felperesek a hiánypótlásra adott válasszal kapcsolatban sem működtek megfelelően együtt. Megjegyezte, hogy a II. rendű felperesnek a hiánypótlásra adott válaszkor már rendelkezésére álló adatok alapján is észlelnie kellett volna, hogy a felhasználási hely kikapcsolására tett kísérlet során azonosították be rosszul az ingatlant.
[14]	Hangsúlyozta, hogy a panaszos által küldött iratok elvileg elegendők voltak a szerződés megkötéséhez, ezért megalapozatlan az I. rendű felperes arra való hivatkozása, hogy megtette a szükséges intézkedéseket a szerződéskötés érdekében.
[15]	Szintén alaptalan a II. rendű felperes védekezése, mivel az alperes azt állapította meg, hogy nem megfelelő tartalommal hívta fel hiánypótlásra a panaszost, illetve miután a panaszos a hiánypótlást teljesítette, nem tájékozódott az iránt, hogy azt az I. rendű felperesnek küldte meg. Mindez a felperesek közötti nem megfelelő kommunikációt mutatja.
[16]	A felperesek az együttműködési kötelezettségük megszegésével megsértették a Vhr. 28. § (4) bekezdését, az Egyetemes Szolgáltatási Szabályzat 2.6. pontját, és mindezek révén a Vet. 48. §-át.

	A fellebbezés és ellenkérelem

[17]	A felperesek fellebbezésükben elsődlegesen az elsőfokú ítélet kereseti kérelmüknek megfelelő megváltoztatását, másodlagosan az ítélet hatályon kívül helyezését és az elsőfokú bíróságnak a per újabb tárgyalására és újabb határozat hozatalára való utasítását kérték.
[18]	Előadták, hogy az alperes határozata a Ket. 50. § (1) és (4) bekezdésébe, valamint a 72. §-ába ütközik.
[19]	Állították, hogy nem sértették meg a Vet. 48. §-ában foglaltakat.
[20]	Érvelésük szerint az I. rendű felperes nem tagadta meg a szerződés megkötését, csupán arra hívta fel a panaszos figyelmét, hogy a II. rendű felperes a fogyasztási hely szabványosítását írhatja elő.
[21]	Sem az alperes, sem a bíróság nem vette figyelembe, hogy az I. rendű felperes válaszolt a panaszos beadványára és felhívta őt, hogy a szerződés megkötése érdekében keresse fel az ügyfélszolgálatot. Nyitott volt a szerződéskötésre, és az adatok átvezetésére is, amennyiben a panaszos e célból megjelenik az ügyfélszolgálaton.
[22]	Az alperes határozatával megjelölt kötelezések okafogyottak, hiszen már tettek intézkedéseket annak érdekében, hogy a panaszossal a szerződést megköthessék. Az adateltérések tisztázására való kötelezés pedig azért is szükségtelen, mert az elsőfokú bíróság megállapítása szerint is eredményes volt az adategyeztetés.
[23]	Az elsőfokú bíróság túlterjeszkedett a kereseten, mert egyrészt a felperesek egyeztetési kötelezettségének elmaradását, mint új tényállási elemet bevonta az ügy keretei közé, másrészt úgy állapította meg a Vhr. 28. § (4) bekezdésének sérelmét, hogy azt az alperes határozata nem tartalmazza.
[24]	Az alperes fellebbezési ellenkérelmében az elsőfokú ítélet helybenhagyását kérte, annak helyes indokaira figyelemmel.

A Kúria döntése és jogi indokai

[25]	A felperesek fellebbezése nem alapos.
[26]	A Kúria az elsőfokú bíróság ítéletét a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 253. § (3) bekezdése alapján a fellebbezési kérelem és a fellebbezési ellenkérelem keretei között vizsgálta.
[27]	A Kúria szerint az elsőfokú bíróság a pontosan és törvényesen megállapított tényállásból helytálló jogi következtetést vont le.
[28]	A Kúria elsődlegesen rögzíti, hogy az elsőfokú bíróság vizsgálta a közigazgatási eljárás teljes anyagát, a felek perbeli nyilatkozatait, beadványait, a bizonyítékokat a Pp. 206. § (1) bekezdésének megfelelően egyenként és a maguk összességében is értékelte. Ezekre figyelemmel helyesen tárta fel a jogvita elbírálásához szükséges tényállást, a vonatkozó jogszabályi rendelkezések helyes értelmezésével helytállóan jutott arra a következtetésre, hogy a felperesek keresete nem alapos.
[29]	A felperesek a fellebbezésükben lényegében a keresetükben foglaltakat ismételték meg, az elsőfokú ítéletet az alperesi határozattal szemben már felhozott kifogások miatt sérelmezték, a bizonyítékok felülmérlegelését, újra értékelését kívánták elérni. Az elsőfokú bíróság azonban a felperesek keresetét minden vonatkozásában elemezte és elbírálta, ítéletében a Pp. 221. § (1) bekezdésének teljes mértékben megfelelő, kellően részletes indokát adta döntésének.
[30]	A Kúria hangsúlyozza, hogy a fellebbezési eljárás célja nem a közigazgatási határozat felülvizsgálata iránti elsőfokú peres eljárás megismétlése, esetlegesen újabb bizonyítási eljárás lefolytatása, a rendelkezésre álló bizonyítékok eltérősúlyozása, hanem annak megítélése, hogy az elsőfokú ítélet sérti-e a fellebbezésben megjelölt anyagi-, illetve eljárási jogszabályi rendelkezéseket.
[31]	Figyelemmel arra, hogy a fellebbezés újdonságot nem tartalmaz, és az elsőfokú bíróság ítéletében kifejtett, helyesen megindokolt, helytálló jogértelmezésen alapuló érvelésével a Kúria maradéktalanul egyetért, ezért azokat nem ismétli meg. A fellebbezésben foglaltakra utalással a következőket hangsúlyozza.
[32]	A Vet. 48. §-a értelmében az egyetemes szolgáltatót az egyetemes szolgáltatás vonatkozásában villamosenergia-értékesítés és szerződéskötési kötelezettség terheli az erre jogosult felhasználó tekintetében a felhasználó külön jogszabályban meghatározott módon bejelentett szándéka esetén.
[33]	A felperesek nem vitatták, hogy a panaszos az Üzletszabályzatban foglaltaknak megfelelően, az I. rendű felperes által meghatározott formanyomtatványon, a szükséges dokumentumokat mellékelve bejelentette szerződéskötési szándékát. Tény, hogy ennek ellenére a felperesek nem kötöttek a panaszossal szerződést. Ezzel megsértették a Vet. 48. §-ában foglaltakat.
[34]	A felperesek csupán állították, hogy intézkedéseket tettek a szerződések megkötése érdekében, illetve hogy nyitottak voltak a szerződéskötésre, állításukat azonban alátámasztani nem tudták.  Bármilyen intézkedéseket is tettek, bármennyire is nyitottak voltak a szerződéskötésre, az mégiscsak rájuk, és nem a panaszosra visszavezethető okból maradt el.
[35]	A felperesek sérelmezték annak értékelésének elmaradását, hogy felhívták a panaszost az ügyfélszolgálat felkeresésére a szerződés megkötése érdekében. A felperesek erre nézve konkrét bizonyítékra nem hivatkoztak. A közigazgatási iratok között elfekvő, 2016. augusztus 25. napján kelt, a panaszosnak küldött felhívásban valóban kérték, hogy a panaszos keresse fel az ügyfélszolgálatot. Ez az irat azonban tartalmazza azt is, hogy a felhasználási helyen a villamos energia szolgáltatás kikapcsolásra került. A panaszost ez alapján, a szerződéskötés, illetve a visszakapcsolás céljából kérték a megjelenésre. Szó nincs tehát arról, hogy a panaszossal az általa benyújtott dokumentumok alapján akartak volna a szerződést kötni, és a felperesek ne hivatkoztak volna az alperes és az elsőfokú bíróság által is kifogásolt szerződéskötési akadályokra.
[36]	A felperesek nem vitatták az adateltérés tényét, amelynek megtörténtén nem változtat az sem, hogy időközben az adateltérés oka tisztázódott és a hiba javítása megtörtént.
[37]	A határozat valóban nem tartalmazza konkrétan a Vhr. 28. § (4) bekezdésének megsértését, azonban a határozat egészéből kitűnően az alperes a felpereseket terhelő együttműködési kötelezettség megszegését is megállapította. Rögzítette ugyanis, hogy a II. rendű felperes a feltárt adatkülönbözőségeket nem tisztázta, ezen kívül a rendelkező részben meghatározott kötelezettségek is e jogszabályi előíráson alapulnak. Az elsőfokú ítélet ezért nem terjeszkedik túl a kereseti kérelmen, a Vhr. 28. § (4) bekezdésének konkrét megjelölése éppen a kereseti kérelmek elbírálása miatt volt szükséges. Megjegyzi a Kúria, hogy az együttműködési kötelezettség megszegését a felperesek alappal nem is cáfolták.
[38]	A felperesek jogszabályi alap nélkül hivatkoztak arra, hogy a határozattal elrendelt kötelezések okafogyottak. A Pp. 330. § (2) bekezdése értelmében a határozat bírósági felülvizsgálatát jogszabálysértésre hivatkozással lehet kérni, a bíróság a Pp. 339. §-a szerint csak a jogszabálysértő határozatot helyezheti hatályon kívül vagy változtathatja meg.
[39]	A felperesek egyrészt nem igazolták, hogy még a határozat meghozatala előtt maradéktalanul teljesítették a határozattal elrendelt kötelezettségeket, másrészt egyetlen olyan jogszabályi rendelkezést sem jelöltek meg, amely szerint az időközbeni teljesítés semlegesítené a szolgáltató által elkövetett szabálytalanságot, illetve hogy a teljesítés, mint okafogyottság  megalapozná a határozat hatályon kívül helyezését vagy megváltoztatását. Erre figyelemmel a felperesek e hivatkozása sem foghatott helyt.
[40]	A fentiekre figyelemmel a Kúria az elsőfokú bíróság ítéletét a Pp. 253. § (2) bekezdése szerint helybenhagyta.

	A döntés elvi tartalma 

[41]	A határozattal elrendelt kötelezettség időközbeni teljesítése, mint okafogyottság önmagában nem teszi jogszabálysértővé a közigazgatási határozatot.
[42]	Megsérti az engedélyes a szerződéskötési kötelezettségét, ha annak ellenére nem köt felhasználási szerződést, hogy az erre vonatkozó szándékot az Üzletszabályzatban foglaltaknak megfelelően bejelentették.
Záró rész
[43]	A Kúria a fellebbezést a Pp. 340. § (5) bekezdése szerint tárgyaláson kívül bírálta el.
[44]	Az alperes költségjegyzék szerinti perköltségigényt nem terjesztett elő, ezért erről a Kúriának rendelkeznie nem kellett.
[45]	Az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 39. § (3) bekezdés d) pontja és 46. § (1) bekezdése szerinti mértékű fellebbezési illetéket a felperesek a bírósági eljárásban alkalmazandó költségmentességről szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdése szerint kötelesek egyetemlegesen megfizetni.
[46]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2019. március 20.
Dr. Sperka Kálmán s.k. a tanács elnöke, Dr. Vitál-Eigner Beáta s.k. előadó bíró, Dr. Sugár Tamás s.k. bíró

A kiadmány hiteléül:
tisztviselő