SZEGEDI ÍTÉLŐTÁBLA
Pf.II.20.330/2009/3.szám 

A   M A G Y A R    K Ö Z T Á R S A S Á G    N E V É B E N !

A Szegedi Ítélőtábla a dr. Dobozy Réka ügyvéd (6720 Szeged, Feketesas u. 9/B.) által képviselt I.rendű felperes neve (címe) alatti lakos I.r. és II.rendű felperes neve (címe) alatti lakos II.r. felpereseknek - a Juhász, Császár, Csvila Ügyvédi Iroda (ügyintéző: dr. Császár Mátyás ügyvéd, 6722 Szeged, Kálvária sgt. 19.) által képviselt  alperes neve (címe) alatti székhelyű alperes ellen használati díj megfizetése iránt indított perében a Csongrád Megyei Bíróság 2009. március hó 31. napján kelt 2.P.20.673/2008/34. számú ítélete ellen az alperes részéről 36. sorszám alatt előterjesztett fellebbezés folytán lefolytatott másodfokú eljárásban meghozta a következő

Í T É L E T E T :

Az elsőfokú bíróság ítéletének nem fellebbezett részét nem érinti, a megfellebbezett rendelkezéseit megváltoztatja és a keresetet elutasítja. 

Az alperes elsőfokú eljárási illeték és perköltség fizetésére kötelezését mellőzi, a felperesek által egyetemlegesen fizetendő elsőfokú eljárási illeték összegét 600.000.- (Hatszázezer) Ft-ra felemeli. 

Kötelezi a I. és II.r. felperest, hogy 15 napon belül egyetemlegesen fizessenek meg az alperesnek 750.000.- (Hétszázötvenezer) Ft első- és másodfokú eljárási költséget.

Az ítélet ellen fellebbezésnek helye nincs.

I N D O K O L Á S  :

A /cég 1/ tulajdonát képezte a ... külterület .../6. hrsz-ú ingatlan, amelynek megosztása folytán jött létre a .../7. és .../8. hrsz-ú ingatlan. 
A .../7. hrsz-ú ingatlan tulajdonjogát a tulajdonos az 1999. január 19. napján kelt adásvételi szerződéssel átruházta  a /cég 2/ részére (névváltozást 

- 2 -

követően: /cég 3/). Szerződésükben rögzítették, hogy az ingatlan az azon lévő építményekkel, annak természetes és jogi tartozékaival, így többek között a villanyáram ellátáshoz tartozó minden berendezéssel, tartozékkal, vezetékkel kerül átruházásra (2.1.), valamint az ingatlanon található felülépítmények között szerepel többek között kapcsolóház, transzformátorház (2.1.3.).
 A cég 2 az ingatlant 2002. augusztus hó 27. napján értékesítette az alperes számára. 
A .../8. hrsz-ú ingatlanra vonatkozóan a /cég 1/ 2000. május 31. napján kötött adásvételi szerződést a felperesekkel, amelynek folytán az I.r. felperes haszonélvezeti, míg a II.r. felperes tulajdonjogot szerzett. Az ingatlan műszaki megosztásának eredményeként alakult ki többek között a .../13. hrsz-ú ingatlan, amelyen egy oszlopokon álló transzformátor található. Erről kapta - földkábelen keresztül - az elektromos áramot többekkel együtt az alperesi gazdasági társaság is a szolgáltatótól 2008. december hó 20. napjáig, amikor az alperes új transzformátort helyeztetett üzembe. 
Az alperes birtokba lépését követően a transzformátor használatával összefüggésben használati díjat a felpereseknek nem fizetett. 

Az alperes a Szegedi Városi Bíróságon 12.P.22.263/2007. ügyszám alatt kezdeményezett peres eljárásban tulajdonjogának megállapítását kérte a perbeli transzformátorra vonatkozóan hivatkozással arra, hogy jogelődje (névváltozás előtt /cég 2/) az ingatlan korábbi tulajdonosával 1999. január 19-én megkötött  adásvételi szerződéssel a transzformátor tulajdonjogát is megszerezte, amelynek következtében az alperes - mint jogutód - a tulajdonos. Másodlagosan szolgalmi jogának megállapítását kérte. Az elsőfokú bíróság a keresetet elutasította. Ítéletét a tulajdonjog megállapítása tárgyában a Csongrád Megyei Bíróság 1.Pf.22.720/2007/2. számú részítéletével helybenhagyta, azonban azt a szolgalmi jog tekintetében hatályon kívül helyezte. A megismételt eljárás eredményeként ez a kereseti kérelem is jogerősen elutasításra került (Csongrád Megyei Bíróság 1.Pf.22.261/2008/2.) azzal, hogy a határozathozatal időpontjára az erre irányuló kereset okafogyottá vált, miután az alperes időközben saját ingatlanán létesített transzformátort, amely az áramellátást biztosítja.  

A felperesek módosított keresetükben 6.695.000.- Ft és  ezen összeg után 2000. június hó 1. napjától járó törvényes késedelmi kamatok megfizetésére kérték az alperes kötelezését, hivatkozással a transzformátor felperesi tulajdonjogára és arra, hogy az alperes annak használatáért díjat nem fizetett. 

Az alperes a kereset elutasítását kérte, vitatva annak jogalapját és összegszerűségét is. Elsődleges védekezése szerint a felperesek tulajdonjoga a transzformátor tekintetében nem állapítható meg. Másodlagosan előadta, hogy amennyiben a transzformátor felperesi tulajdonban áll, úgy azon az alperest szolgalmi jog illette volna meg addig az időpontig, amíg maga létesített transzformátort saját ingatlanán.  

- 3 -

Pf.II.20.330/2009/3.szám

A használati díj összegszerűsége körében vitatta a kirendelt igazságügyi árszakértő véleményének megállapításait. 

Az elsőfokú bíróság ítéletével kötelezte az alperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a felpereseknek, mint egyetemleges jogosultaknak 5.940.000.- Ft-ot, és ennek 2005. június 1. napjától a kifizetésig járó törvényes mértékű késedelmi kamatait, továbbá 600.000.- Ft perköltséget. Határozatának indokolásában elsődlegesen rámutatott, hogy a transzformátor felperesi tulajdonban áll, mint a tulajdonukat képező ingatlan alkotórésze. Ennek folytán a felpereseket a tulajdonjog részjogosítványaként megilleti a használati jog. Mivel az alperes a transzformátoron keresztül történő áramvételezésre  szolgalmi joggal nem rendelkezett, annak használatért díj fizetésére köteles. A díj mértékét a perben kirendelt szakértő véleményét elfogadva számította. A használati díjfizetés időtartamát azonban a kereseti kérelemtől eltérően határozta meg, miután az alperes a felperesi ingatlannal szomszédos ingatlan tulajdonjogát csak 2002. augusztus 29. napján szerezte meg. Ennek figyelembevételével a következő hónap első napjától kötelezte az alperest használati díj megfizetésére a felperesek, mint egyetemleges jogosultak részére 2008. december hó 20. napjáig, amikor az alperes nem vitásan új transzformátort helyeztetett üzembe. 

Az ítélettel szemben az alperes terjesztett elő fellebbezést annak megváltoztatása és a kereseti kérelem elutasítása, illetőleg az elsőfokú határozat hatályon kívül helyezése érdekében. Fellebbezésének indokolásában elsődlegesen a felperesi kereset jogalapjának hiányára utalt. Továbbra is állította, hogy a felperesek nem tulajdonosai a perbeli transzformátornak, mivel a /cég 1/, mint a transzformátor és az ingatlanok korábbi tulajdonosa az alperes jogelődjével 1999. január 19-én megkötött adásvételi szerződésben kifejezetten rendelkezett a transzformátor tulajdonjogának vevőre történő átruházásáról. Miután azonban a Csongrád Megyei Bíróság 1.Pf.22.720/2007/2. számú jogerős ítélete szerint a transzformátor  tulajdonjogát a  jogelődtől az alperes nem szerezte meg, annak továbbra is az /cég 3/ a tulajdonosa. 
Másodlagosan arra utalt, hogy amennyiben a felperesek volnának a transzformátor tulajdonosai, az alperest az áramellátás vonatkozásában a felperesi ingatlanra és a transzformátorra szolgalmi jog illette volna az újabb transzformátor megépítéséig. Ezzel összefüggésben kiemelte, hogy a Csongrád Megyei Bíróság 1.Pf.22.261/2008/2. számú ítéletében kizárólag azzal az indokkal utasította el az alperes szolgalmi jog alapítására irányuló kereseti kérelmét, hogy az okafogyottá vált. 
Fellebbezésében is  fenntartotta az elsőfokú eljárásban előterjesztett azon hivatkozását, miszerint az összegszerű marasztalás alapját képező szakvélemény 

- 4 -

pontatlan, megalapozatlan és hibás számítási módot alkalmazott, amelynek következtében újabb szakértői vélemény beszerzése nem lett volna mellőzhető.
Kiemelte továbbá, hogy a használati díj fizetési kötelezettség végső időpontját is tévesen határozta meg az elsőfokú ítélet, tekintettel arra, hogy a felperesek indokolatlanul akadályozták az alperest az új transzformátor létesítésében.
Sérelmezte a perköltségre vonatkozó rendelkezéseket is, mivel a kereseti igényhez képest a felek pernyertessége megközelítőleg azonos mértékű.

A felperesek fellebbezési ellenkérelme az elsőfokú ítélet helybenhagyására irányult. A fellebbezési érvekkel összefüggésben elsődlegesen kiemelték, hogy mind a tulajdon-, mind a szolgalmi jog kérdése ítélt dolognak minősül a Csongrád Megyei Bíróság korábbi döntései folytán,  így a kereseti kérelem jogalapjának hiányára történt alperesi hivatkozások megalapozatlanok. Utaltak továbbá a perbeli szakvélemény aggálytalanságára és arra, hogy az alperesnek kell a teljes használati díjat viselnie, miután ő minősül főfogyasztónak. Állították, hogy csupán a jogszabályok által biztosított lehetőségeikkel éltek az alperesi transzformátor engedélyeztetési eljárása során. 

A fellebbezés alapos.

Mivel a felperesek keresetüket arra alapították, hogy az alperes a perbeli transzformátort jogalap nélkül használta, ennek vizsgálata elsődleges volt a jogvita elbírálása során. Ezzel összefüggésben az alperesi védekezés elsősorban a felperesek tulajdonjogának hiányára utalt. Etekintetben az ítélőtábla nem osztotta az alperes jogi álláspontját. A Pp. 229. §-ának (1) bekezdése értelmében a keresettel érvényesített jog tárgyában hozott ítélet jogereje kizárja, hogy ugyanazon jog iránt ugyanazon felek egymás ellen új keresetet indíthassanak, vagy az ítéletben elbírált jogot egymással szemben egyébként vitássá tehessék (anyagi jogerő). Eszerint anyagi jogerő csak az adott határozattal érvényesített tárgyi és személyi körben áll be. A személyi kör a tulajdonjogra történt hivatkozás tekintetében azonos, hiszen a haszonélvező I.r. felperes vonatkozásában a tulajdonjog kérdése fel sem merülhet.  Tárgyi értelemben vett jogerő pedig akkor állapítható meg, ha a már elbírált és érvényesíteni kívánt igény jogi és ténybeli alapja azonos. A bíróság érdemi döntését az ítélet rendelkező része tartalmazza, következésképpen az ítélt dolog tartalma a rendelkező résszel azonosítható, míg az indokolás az érdemi döntés ténybeli és jogi alapjait foglalja magában. Az indokolásnak tehát az ítélt dolog vizsgálatánál az elbírált jog azonosítása, terjedelmének meghatározása szempontjából van jelentősége. Önmagában ezért nem ítélt dolog az indokolásban szereplő jogi okfejtés vagy jogi álláspont, amely az érdemi döntés megalapozására szolgál (BH. 2002. 58. számú eseti döntés). Jelen per alperese azonban már a Szegedi Városi Bíróság illetőleg a Csongrád Megyei Bíróság előtt folyt perben is lényegében az e perbelivel azonos érvelést terjesztett elő a transzformátor tulajdonjoga kérdésében, s a megyei bíróság ennek értékelésével, ez alapján döntött, éppen amiatt utasítva el a keresetet, 

- 5 -

Pf.II.20.330/2009/3.szám

hogy már az alperes jogelődje sem szerzett tulajdonjogot a perbeli transzformátoron.  Ennek következtében a jelenlegi ingatlantulajdonosok relációjában az alapperben hozott jogerős részítélettel a tulajdonjog kérdését abban a körben is elbíráltnak kell tekinteni, hogy az alperes jogelődje sem vált tulajdonossá, hiszen az indokolás alapján egyértelmű, hogy a döntés erre is kiterjedt (EBH. 2005. 1376. számú eseti döntés). 

Miután így a szomszédos ingatlanok tulajdonosainak viszonylatában tényként kell kezelni, hogy az alperesi jogelőd nem volt tulajdonos, a transzformátor tulajdonjogára a Ptk. általános szabályai irányadóak. Nem vitatott, hogy a transzformátor a II.r. felperesi tulajdonban álló .../13. hrsz-ú ingatlanon fekszik. Ingóságnak nem tekinthető, hiszen a földdel az oszlopok által tartósan egybeépítésre került. A Ptk. 95. §-a különbséget tesz alkotórész és tartozék között. Alkotórésznek minősíti mindazt, ami a dologgal olyképpen tartósan egyesítve, hogy az elválasztással a dolog vagy elválasztott része elpusztulna, illetőleg az elválasztással értéke vagy használhatósága számottevően csökkenne. Kimondja, hogy az alkotórészre a tulajdonjog kiterjed (Ptk. 95. § (1) bekezdés). Ugyanakkor szabályozása szerint a tartozék nem alkotórész ugyan, de a dolog rendeltetésszerű használatához vagy épségben tartásához rendszerint szükséges, a tartozékra viszont csak kétség esetében terjed ki a tulajdonjog (Ptk. 95. § (2) bekezdés). Az alkotórésznek és a tartozéknak a fődologhoz való viszonyát vizsgálva megállapítható, hogy a fődolog és a tartozék között a kapcsolat lényegesen lazább, mint a fődolog és az alkotórész közötti. Az ítélőtábla álláspontja szerint a transzformátor  ilyen szempontú jogi minősítésénél kiemelt jelentőséget kap, hogy az oszlopokon áll, s az oszlop lett a földdel tartósan egyesítve, ugyanakkor az oszlop a transzformátornak nem alkotórésze. Az alkotórész ugyanis a fődologgal legszorosabban egyesített dolog. Ezzel szemben a tartozék olyan dolog, amely a fődologgal vagy egyáltalán nem, vagy nem a legszorosabban egyesített. A transzformátornak a földdel oszlopok segítségével történt egyesítése a másodfokú bíróság álláspontja szerint - szemben az elsőfokú bíróságéval - alkotórészi minősítést nem alapoz meg. A földtől való elválasztással ugyanis használhatósága megmaradna, és értéke sem csökkenne számottevően. Az ingatlan rendeltetésszerű használatához, árammal való ellátásához azonban léte mindenképpen szükséges, tehát tartozéknak tekintendő. Ezt a minősítést támasztja alá a Legfelsőbb Bíróság BH. 1995. 472. számú eseti döntése is, amely a földdel hasonlóan egyesített, s némiképp hasonló célokat szolgáló lámpaoszlopokat vett tartozékként figyelembe. 
Miután a tulajdonjog kétség esetén a tartozékra is kiterjed, a Szegedi Városi Bíróság, valamint a Csongrád Megyei Bíróság előtt folyt alapperben pedig megállapítást nyert,

- 6 -

hogy az alperes illetőleg jogelődje tulajdonjogot a transzformátoron nem szerzett, a fődolog, azaz a .../13. hrsz-ú ingatlan megvásárlásával a II.r. felperes vált a tartozék tulajdonosává is. 

Nem fogadta el az ítélőtábla az alperes őt megillető szolgalmi jogra történt hivatkozását sem. Elöljáróban azonban leszögezi, hogy a Csongrád Megyei Bíróság valóban csak azzal döntötte el a felek erre irányuló jogvitáját, hogy az alperes ezirányú kérelme okafogyottá vált (1.Pf.22.565/2008/2. számú ítélet). Ennek következtében jelen perben vizsgálni kell az alperes szolgalmi jog megszerzésére vonatkozó hivatkozásait is különös tekintettel arra, hogy szolgalomnak közmű elvezetése is tárgya lehet a Ptk. 166. §-ának (2) bekezdése értelmében. 
Szolgalmi jog létrejöhet jogszabály rendelkezése folytán, szerződés alapján, bíróság vagy más hatóság határozatával, illetőleg elbirtoklással. Az nem volt vitás a perben, hogy jogszabály, illetve bírósági, hatósági határozat a felek viszonylatában ilyen jogosultságot nem hozott létre. Hivatkozása szerint azonban az alperes a szolgalmi jogot elbirtokolta. A Ptk. 168. §-ának (2) bekezdése értelmében elbirtoklással szerzi meg a telki szolgalmat az ingatlan birtokosa, ha a másik ingatlan használata ellen annak birtokosa 10 éven át nem tiltakozott. Szívességből vagy visszavonásig engedett jog gyakorlása nem vezet elbirtoklásra. A jogszabály tehát a másik ingatlan szolgalomszerű használatán felül további követelményként rögzíti, hogy a zavartalan joggyakorlás 10 éven át megvalósuljon. Az elbirtoklási idő összeszámításakor a Ptk. 122. §-ában foglalt rendelkezés és a PK. 6. számú állásfoglalás egyaránt irányadó. Ennek megfelelően az új birtokos saját elbirtoklásának idejéhez hozzászámíthatja azt az időt, amely elődjének birtoklása idején már elbirtoklási időnek minősült. Fogalmilag kizárt azonban az elbirtoklás, ha az uralkodó és szolgáló telek tulajdonosa ugyanaz a személy. Éppen ezért az alperes elbirtoklási ideje leghamarabb közvetlen jogelődjének tulajdonszerzésével, tehát 1999. január 19-ével kezdődhetett meg, s ettől számítottan legfeljebb a felperes kereseti kérelemben érvényesített használati díj követeléséig állhatott fenn, amely tartalma szerint tiltakozásnak minősül. A jogszabályban megkövetelt 10 év tehát nem telt el, elbirtoklás útján ezért - még az egyéb törvényi követelmények esetleges megvalósulása mellett  sem - az alperes a jogosultságot nem szerezhette meg.

Vizsgálni kellett ezért, hogy az alperes javára szolgalmi jogot alapító szerződés létrejött-e. A telki szolgalom létesítésére irányuló szerződés érvényességéhez alakszerűségre nincs szükség, létrejöhet tehát szóban, írásban vagy ráutaló magatartással is (Ptk. 216. § (1) bekezdés). A szerződés azonban önmagában csupán kötelmi jogcímet alapoz meg, konstitutív hatálya a jogosultság ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzésének van, tehát utóbbi mozzanat a szolgalom, mint dologi jog keletkezéséhez szükséges. Mivel szolgalmi jogot az alperes javára az ingatlan-nyilvántartásba nem jegyeztek be, még ha megállapítható lenne is 

- 7 -

Pf.II.20.330/2009/3.szám

szerződés létrejötte evonatkozásban a felek között, ez az alperes javára csak kötelmi jogcímet keletkeztetne a fentebb kifejtettek szerint.

Mindezek ellenére is alaptalan azonban a felperesi kereseti kérelem az alábbiak miatt:
A II.r. felperesi tulajdonos részéről előterjesztett kereseti kérelem már önmagában azért megalapozatlan, mert az I.r. felperest a .../13. hrsz-ú ingatlanon holtig tartó haszonélvezeti jog illeti, következésképpen e jogosultságának teljes időtartama alatt ő jogosult a tulajdonjogból kivált, önállósult jogosítványok összességének gyakorlására, amely a Ptk. 157. § (1) bekezdése szerint kiterjed a dolog birtokban tartására, használatára és hasznainak szedésére is abban az esetben, amennyiben a haszonélvező e jogokkal él (utóbbi a 157. § (2) bekezdéséből következik). Arra a perben adat nem merült fel, hogy a haszonélvező ne kívánná jogait gyakorolni. Joggyakorlási szándékára enged következtetni jelen perbeli igényérvényesítése is. A tulajdonos kereseti kérelme a használati díj iránti igény tekintetében ezért teljességgel alaptalan. 

Az I.r. felperesi haszonélvező és az alperes jogviszonyával összefüggésben ugyanakkor az ítélőtábla álláspontja a következő:
Nem lehet elvonatkoztatni attól a ténytől a jogvita elbírálása során, hogy korábban mindkét perbeli ingatlan tulajdonosa ugyanaz a jogi személy, a /cég 1/ volt. Amikor e tulajdonos a .../7. hrsz-ú ingatlan tulajdonjogát az alperes jogelődjére ruházta át, azon már lakások, illetőleg üzem állt. Ahhoz tehát, hogy az ingatlant rendeltetésszerű használatra alkalmas állapotban bocsássa a vevő birtokába,  biztosítania kellett az átruházott ingatlan teljes áramellátását, hiszen ebben az időpontban még annak az ingatlannak a tulajdonosa, amelyen a transzformátor áll (.../13. hrsz.), az eredeti eladó, azaz a /cég 1/ volt. E kötelezettség teljesítési szándékára utalnak az 1999. január 19-i adásvételi szerződés egyes rendelkezései is, amelyek az áramellátáshoz szükséges eszközökről tesznek említést (szerződés 2.1., valamint 2.1.3. pontjai). Az alperesi jogelőd tehát rendeltetésszerű használatra alkalmas állapotban vásárolta meg a tulajdonába került ingatlant, amelyhez hozzátartozott a transzformátor ingyenes használata is, hiszen más áramellátási lehetőség az adott időpontban nem volt. E használatért az eladó díjat nem követelt, ez is kitűnik a már hivatkozott adásvételi szerződésből. A felperesek szintén biztosították ezt a használati jogot mind az alperesi jogelődnek, mind - utóbb - az alperesnek. Az alperes tulajdonjogának megszerzését követően ezzel a  ráutaló magatartással a felek között olyan megállapodás jött létre, amelynek tartalma szerint az I.r. felperesi haszonélvező ingyenes, határozatlan idejű használati jogot engedélyezett a transzformátoron, illetőleg az ingatlan transzformátorral, valamint vezetékkel érintett részén, amely 

- 8 -

jogosultság - a szolgalmi jogtól eltérően - személyhez kötötten az alperest illette (BH. 1980.284. számú eseti döntés). Ilyen tartalmú szerződés létrejöttét támasztja alá az a körülmény is, hogy a felperesek használati díj iránti igényüket csak mintegy 5 évvel az alperesi tulajdonszerzést követően terjesztették elő a bíróság előtt.

Miután a Ptk. 165. §-ának (1) bekezdése úgy fogalmaz, hogy a használat jogánál fogva a jogosult a dolgot a saját, valamint együtt élő  családtagjai szükségleteit meg nem haladó mértékben használhatja és szedheti hasznait, a jogosultság gyakorlása pedig másnak nem engedhető át, a bíróságnak abban a kérdésben is állást kellett foglalnia, hogy jelen perben nem gátja-e az alperesi használati jogosultság keletkezésének,  hogy az alperes jogi személy. A kialakult bírói gyakorlat szerint azonban használati jogosultságot jogi személy is szerezhet (BH. 2000. 305., BH. 2007. 420., BH. 2000. 165. számú eseti döntések). 

A Ptk. 207. §-ának (3) bekezdése kimondja, ha valaki jogáról lemond, vagy abból enged, nyilatkozatát nem lehet kiterjesztően értelmezni. A felek közötti megállapodás a transzformátor használatát díjfizetési kötelezettség nélkül tette lehetővé. Ez a rendelkezés azt jelenti, hogy a használatért a felperes díjat nem igényelhet. A per eldöntése szempontjából ugyanakkor releváns kérdés, hogy van-e lehetőség a használati jog bíróság általi módosítására a Ptk. 241. §-a alapján. A kereseti kérelmet ugyanis a Pp. 3. §-ának (2) bekezdése szerint értelmezve az magában foglalja a használati jog tartalmának megváltoztatására irányuló igényt is, hiszen a használatot a felperesek visszterhessé kívánták tenni. 
A felek e tárgyban született megállapodására a kötelmi jog szabályai vonatkoznak. Miután az alperes használati joga az ingatlan-nyilvántartásba nem nyert bejegyzést, jogosultsága nem vált abszolút szerkezetű, dologi jellegűvé, így a jogszabály szerinti feltételek fennállta esetén mód lehet a Ptk. 241. §-ának alkalmazására és a szerződés bíróság általi módosítására. A bírói gyakorlat szerint e törvényi rendelkezés alapján a szerződés módosításának három feltétele, hogy a felek közt tartós jogviszony álljon fenn, a szerződéskötés után valamilyen változás történjék, és a változás következtében a szerződés teljesítése valamelyik fél lényeges, jogos érdekét sértse. Jelen perben a felperes nem bizonyított a szerződéskötés után beállt lényeges körülményváltozást, erre utaló tényeket sem jelölt meg. Esetleges anyagi vesztesége - amelyre utóbb, már a használati jog engedélyezését követően jött rá - legfeljebb a szerződés megkötésével kapcsolatos, nem kellően gondos eljárására utalhatna. E hátránynak azonban a későbbiek során történő felismerése nem minősül olyan körülményváltozásnak, amely a Ptk. 241. §-ának alkalmazását indokolná (BH. 2001. 169. számú eseti döntés). Csak a szerződéskötést követően bekövetkezett körülményváltozások szolgálhatnak ugyanis bíróság általi szerződésmódosítás alapjául, s ezek is csak akkor, ha az adott helyzetben az ésszerű üzleti kockázatvállalás keretében ezekkel a szerződés megkötésének időpontjában nem számolhattak.

- 9 -

Pf.II.20.330/2009/3.szám

A kereseti kérelem jogalapjának kifejtettek szerinti  hiánya miatt ezért szükségtelenné vált az alperes által a fellebbezésben is kifogásolt szakvélemény helyességének vizsgálata, így azt az ítélőtábla mellőzte. 

A fentiekre tekintettel a másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét  a Pp. 253. §-ának (2) bekezdése alapján megváltoztatta és a keresetet teljes egészében - mint alaptalant - elutasította. 

Az érdemi döntés megváltoztatása folytán a felperesek pervesztesek lettek, következésképpen a 6/1986. (VI.26.) IM. rendelet 13. § (2) és 15. § (1) bekezdése alapján kötelesek a 10 millió forint pertárgyértékű kereseti kérelem benyújtásakor személyes illetékfeljegyzési joguk folytán előzetesen le nem rótt 600.000.- Ft összegű elsőfokú eljárási illeték megfizetésére. 

A Pp. 78. §-a szerint kötelesek továbbá megfizetni a pernyertes alperes jogi képviseletével összefüggésben az első- és másodfokú eljárásban felmerült perköltséget, amelynek mértékét a másodfokú bíróság 750.000.- Ft-ban állapította meg. Az összeg meghatározásánál figyelemmel volt az alperes által fellebbezésén lerótt 356.000.- Ft másodfokú eljárási illetékre, az alperesi képviselő által kifejtett munkamennyiségre és a per tárgyának értékére is (32/2003. (VIII.22.) IM. rendelet, 3. § (1), (5), (6) bekezdés). 

S z e g e d , 2009. június hó 17.

Dr.Szeghő Katalin sk.	 Dr.Kiss Gabriella sk.       Zanóczné dr.Ocskó Erzsébet sk.
   a tanács elnöke		   előadó bíró			     táblabíró