Fővárosi Ítélőtábla
2.Pf.20.885/2010/3.

A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN!

A Fővárosi Ítélőtábla a Harsányi és Baltay Ügyvédi Iroda (címe, ügyintéző: dr. Baltay Levente ügyvéd) által képviselt felperes neve(felperes címe) felperesnek, a Dávid Társas Ügyvédi Iroda (címe, ügyintéző: dr. Bálint Karolin ügyvéd) által képviselt Magyar Szocialista Párt (1066 Budapest, Jókai u. 6.) I. rendű, dr. Rubovszky György ügyvéd (címe) által képviselt Kereszténydemokrata Néppárt (1078 Budapest, István út 44.) II. rendű, dr. Lászlók Ildikó ügyvéd (címe) által képviselt Szabad Demokraták Szövetsége (1143 Budapest, Gizella út 36.) III. rendű alperes ellen, közérdekű adat kiadására kötelezés iránt indított perében, a Fővárosi Bíróság 2009. december 3. napján meghozott, 38.P.25.935/2009/7. számú ítélete ellen az I. rendű alperes részéről 8., a III. rendű alperes részéről 9. és 10. sorszám alatt előterjesztett fellebbezés folytán, meghozta a következő

r é s z í t é l e t e t:

A Fővárosi Ítélőtábla az elsőfokú bíróság ítéletét megváltoztatja, és a keresetet az I. rendű alperessel szemben elutasítja.

A részítélet ellen fellebbezésnek nincs helye.

I n d o k o l á s:

A felperes 2009. május 12-én közérdekű adatigényléssel fordult az alperesi pártokhoz és a következő kérdésekre vonatkozóan kért tőlük tájékoztatást:
1.) Benyújtott-e a párt írásos szándéknyilatkozatot a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zrt-nek, amelyben jelezték, hogy élni kívánnak a jogszabályban meghatározott pénzkölcsön felvételével. Kérte a szándéknyilatkozat másolatának megküldését.
2.) Összesen hány alkalommal és összesen milyen értékben kapott pénzkölcsönt a párt a Magyar Fejlesztési Banktól (MFB-től).
3.) Pontosan hol (város, utca házszám), és mekkora (m²-ben) ingatlanokat vásároltak az MFB-től kapott pénzkölcsönökből.
- ingatlanonkénti bontásban, megjelölve, hogy egyes ingatlanok megvásárlásához hány forint pénzkölcsönt kaptak az MFB-től.
4.) Az állami vagyonról szóló 2007. évi CVI. törvény 68. § (3) bekezdése szerinti állami kezességvállalás beváltására sor került-e valamelyik kölcsönszerződés és ingatlanvásárlás során. Amennyiben igen, melyik ingatlan (város, utca, házszám, m² szerinti méret) vásárlásra, vagy melyik pénzkölcsön szerződés kapcsán kellett az államnak kezesként helytállnia és az állam hány forintnak megfelelő összeget fizetett kezesként.
5.) Az MFB-től kapott pénzkölcsönből vásárolt egyes ingatlanokat kitől (magánszemély, gazdálkodó szervezet, állami vagy önkormányzati szervezet) vásárolták.
6.) Adják ki az MFB-vel kötött pénzkölcsön szerződések másolatát.
7.) Adják ki az MFB-től kapott kölcsön felhasználását jelentő ingatlan adásvételi szerződések másolatát.
Az I. rendű alperes 2009. június 9-én elektronikus levélben válaszolt a felperesnek. Az igénylés 1.) 2.) 4.) és 5.) pontjában szereplő kérdésekre válaszolt, azonban a 3.), a 6.) és a 7.) pontban kért adatokat titokvédelmi, biztonsági, személyiségi jogi okokból, valamint üzleti titokra hivatkozva nem kívánta a felperes tudomására hozni. 
A II. és III. rendű alperes az adatigénylésre nem nyilatkozott.

A felperes 2009. július 1. napján kerestet terjesztett elő, amelyben a II. és III. rendű alpereseket valamennyi, míg az I. rendű alperest a meg nem válaszolt kérdésekre vonatkozóan kérte adat közlésére kötelezni.
A felperes arra hivatkozott, hogy egy 100 %-os állami tulajdonú hitelintézet által a pártoknak nyújtott pénzkölcsön - amely mögött pártfinanszírozási szempontok húzódnak meg - jogi megítélése el kell hogy térjen a magánszervezetek közötti pénzkölcsön szerződésektől. A pártok működéséről és gazdálkodásáról szóló 1989. évi XXXIII. törvény, valamint a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény - kampányfinanszírozásra vonatkozó része - értelmében a pártok kötelesek elszámolni az álltamtól kapott minden támogatással, pénzjuttatással. A pártok gazdálkodásába beletartozik az is, hogy az MFB-n keresztül az államtól kölcsönt kapnak. A pártoknak más társadalmi szervezetekhez képest különleges viszonya van a közhatalomhoz, politikai eszközökkel - képviselőik útján - folyamatosan befolyásolják a közhatalom tevékenységét, más szervezetekhez viszonyítottan többletjogosítvány illeti meg őket, pl. jogosultak állami költségvetési támogatásra. A pártok ezen különleges helyzete indokolja azt, hogy gazdálkodásuk - különös tekintettel az államtól kapott források felhasználása - átlátható legyen. A közhatalomhoz fűződő viszony az MFB-től felvehető kölcsön esetében különösen szoros, tekintettel arra, hogy kizárólag azok a pártok jogosultak kölcsönt igényelni, amelyek az országgyűlésben képviselőcsoporttal rendelkeznek.
Hivatkozott arra is, hogy álláspontja szerint a pártok egyéb közfeladatot ellátó szervnek minősülnek, az Avtv. 19. § (1) bekezdésében foglalt szervezetek közé tartoznak, mivel túlnyomórészt állami pénzekből gazdálkodnak, tehát amennyiben állami pénzek felhasználásáról van szó, a Ptk. 81. § (3) bekezdése értelmében üzleti titokra sem hivatkozhatnak, különösen az államtól vett ingatlanok esetében.
A banktitokra való hivatkozás sem fogadható el a felperes szerint, mert ugyan a Ptk. illetve a Hpt. szabályainál van ugyan egy látszólagos ellentmondás, azonban a perbeli esetben az Avtv. közérdekű adatokra vonatkozó szabályait kell alkalmazni. Mivel a jelzett esetben a pártok állami banktól állami kezességvállalással történő állami ingatlanok vételéről van szó, az állampolgárok jogosultak megtudni, hogy az állam mennyit költött ilyen módon a pártokra.

Az alperesek a kereset elutasítását kérték.

Az I. rendű alperes ellenkérelmében az Avtv. 21. § (3) bekezdése alapján elsődlegesen elkésettség miatt, másodlagosan arra hivatkozással kérte a kereset vele szembeni elutasítását, hogy a szükséges adatszolgáltatási kötelezettségének eleget tett. Ezt meghaladóan jogszerűen tagadta meg a kért adatok kiadását, ugyanis nincs olyan jogszabályhely, amely egy társadalmi szervezet és egy bank közötti szerződésben foglalt adatokat közérdekű adatnak minősítené. Közérdekű adatnak csak az tekinthető, hogy a párt vett-e igénybe állami kölcsönt egyes pártingatlanok megvásárlásához, kellett-e ezért az államnak helytállnia, ezt azonban meg is válaszolta. A többi kérdés megválaszolása biztonsági, titokvédelmi, személyiségi érdeket sértene, amely érdekeket a megismeréshez fűződő közérdekkel szemben nagyobb védelemben kell részesíteni. Hivatkozott az I. rendű alperes arra is, hogy mint párt, nem költségvetési szerv, nem állami, önkormányzati vagy egyéb közfeladatot ellátó szerv, hanem társadalmi szervezet, amely részben saját forrásból tartja fenn magát, mint parlamenti párt költségvetésből támogatott, törvényi felhatalmazás alapján MFB hitelre jogosult, szerződése, jogügyletei nem nyilvánosak. Mint parlamenti párt szigorú elszámolási, nyilvántartási és közzétételi kötelezettségeket teljesít, azonban a felperes által kért adatok nem minősülnek közérdekű adatnak csak azért, mert törvényi felhatalmazás alapján költségvetési juttatás történt. A konkrét hitelszerződésekben foglalt adatok a szerződések és a Hpt. rendelkezései alapján banktitoknak minősülnek, nyilvánosságra hozatal esetén szerződésszegést követne el, ami rendkívül hátrányos helyzetbe hozná.
Utalt arra is, hogy a gazdálkodására vonatkozó átláthatósági követelmény megvalósul azáltal, hogy a pártfinanszírozásra vonatkozó törvényeknek megfelelően alapos és részletes közzétételi kötelezettséget teljesít, amelyeket az ÁSZ részletesen átvizsgál a köz érdekében, de ezen túlmenő adatszolgáltatásra nem kötelezhető.
Előadta, hogy az igényelt adatok a közhiteles nyilvántartás részei, amelyre a Vtv. rendelkezései nem alkalmazhatók.

A II. rendű alperes arra hivatkozással kérte a vele szembeni kereset elutasítását, hogy a nyilvánosságra hozatali kötelezettség alá eső adatokat nyilvánosságra hozzák, a felperes által jelzett ügy is folyamatban van, de rendkívül takarékos gazdálkodást folytat, összesen egy fizetett alkalmazottal rendelkezik, így nem kötelezhető törvényes kötelezettségét meghaladó adatszolgáltatás teljesítésére.

A III. rendű alperes is a kereset elutasítását kérte a felperes által megjelölt 3-5., 6., 7. pontok tekintetében. Álláspontja szerint a pártok társadalmi szervezetek, nem esnek az Avtv. 19. § hatálya alá, nem minősülnek közérdekű adatkezelőnek, még akkor sem, ha más társadalmi szervezetekhez viszonyítottan különleges viszonyuk van a közhatalomhoz. Utalt arra, hogy az állami vagyonról szóló 2007. évi CVI. törvény 67-68. §§-i alapján mint parlamenti párt jogosult a működéséhez szükséges ingatlanok megvásárlásához egy alkalommal nyújtható, de a törvényben előírt mértékig gyakorolható MFB által nyújtott pénzkölcsönre, legfeljebb 30 db 5000 m² alapterületet meg nem haladó ingatlan megvásárlásához, a jogszabályokban meghatározott feltételek szerint, amelyek a felperes előtt is ismertek. A jelzett kérdések megválaszolására nem köteles, azok kiadása egyébként is személyes adatokat, üzleti titkokat sértene, kiadásuk csak a szerződésben érintett személyek hozzájárulásával lehetséges.
Az 1., 2. és 4. pontban jelzett kérdések tekintetében vállalta az adatközlést.

Az elsőfokú bíróság a keresetet alaposnak találta és ítéletével az I. rendű alperest arra kötelezte, hogy 15 napon belül közölje a felperessel, hogy az I. rendű alperes benyújtott-e írásos szándéknyilatkozatot a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zrt-nek, melyben jelezték, hogy élni kívánnak a pénzkölcsön felvételével, adja ki az erre vonatkozó szándéknyilatkozat másolatát, közölje a felperessel, hogy összesen hány alkalommal és összesen milyen értékben kapott pénzkölcsönt az I. rendű alperes a Magyar Fejlesztési Banktól, közölje a felperessel, hogy pontosan hol (város, utca, házszám) és mekkora (négyzetméterben) ingatlanokat vásároltak a Magyar Fejlesztési Banktól kapott pénzkölcsönökből, ingatlanonkénti bontásban közöljék, hogy az egyes ingatlanok megvásárlásához hány forint pénzkölcsönt kaptak a Magyar Fejlesztési Banktól, adja ki a felperesnek a Magyar Fejlesztési Bankkal kötött pénzkölcsön szerződések másolatát, adja ki a felperesnek a Magyar Fejlesztési Banktól kapott pénzkölcsön felhasználását jelentő ingatlan adásvételi szerződések másolatait. 

Kötelezte továbbá a II. rendű alperest, hogy 15 napon belül közölje a felperessel, hogy a II. rendű alperes benyújtott-e írásos szándéknyilatkozatot a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zrt-nek, melyben jelezték, hogy élni kívánnak a pénzkölcsön felvételével, adja ki az erre vonatkozó szándéknyilatkozat másolatát, közölje a felperessel, hogy összesen hány alkalommal és összesen milyen értékben kapott pénzkölcsönt a II. rendű alperes a Magyar Fejlesztési Banktól, közölje a felperessel, hogy pontosan hol (város, utca, házszám) és mekkora (négyzetméterben) ingatlanokat vásároltak a Magyar Fejlesztési Banktól kapott pénzkölcsönökből, ingatlanonkénti bontásban közöljék, hogy az egyes ingatlanok megvásárlásához hány forint pénzkölcsönt kaptak a Magyar Fejlesztési Banktól, közölje, hogy az állami vagyonról szóló törvény 68. § (3) bekezdése szerinti állami kezességvállalás beváltásra sor került-e valamelyik kölcsönszerződés és ingatlanvásárlás során, amennyiben igen, közölje, hogy melyik ingatlan (város, utca, házszám, négyzetméter szerinti méret) vásárlása vagy melyik (pontos pénzösszeg) pénzkölcsön szerződés kapcsán kellett az államnak kezesként helytállnia, és az állam hány forintnak megfelelő összeget fizetett kezesként, közölje, hogy a Magyar Fejlesztési Banktól kapott pénzkölcsönből vásárolt egyes ingatlanokat kitől (magánszemély, gazdálkodó szervezet, állami vagy önkormányzati szervezet) vásárolták, adja ki a felperesnek a Magyar Fejlesztési Bankkal kötött pénzkölcsön szerződések másolatát, adja ki a felperesnek a Magyar Fejlesztési Banktól kapott pénzkölcsön felhasználását jelentő ingatlan adásvételi szerződések másolatát. 

Az elsőfokú bíróság a III. rendű alperest arra kötelezte, hogy 15 napon belül közölje a felperessel, hogy a III. rendű alperes benyújtott-e írásos szándéknyilatkozatot a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zrt-nek, melyben jelezték, hogy élni kívánnak a pénzkölcsön felvételével, adja ki az erre vonatkozó szándéknyilatkozat másolatát, közölje a felperessel, hogy összesen hány alkalommal és összesen milyen értékben kapott pénzkölcsönt a III. rendű alperes a Magyar Fejlesztési Banktól, közölje a felperessel, hogy pontosan hol (város, utca, házszám) és mekkora (négyzetméterben) ingatlanokat vásároltak a Magyar Fejlesztési Banktól kapott pénzkölcsönökből, ingatlanonkénti bontásban közöljék, hogy az egyes ingatlanok megvásárlásához hány forint pénzkölcsönt kaptak a Magyar Fejlesztési Banktól, közölje, hogy az állami vagyonról szóló törvény 68. § (3) bekezdése szerinti állami kezességvállalás beváltásra sor került-e valamelyik kölcsönszerződés és ingatlanvásárlás során, amennyiben igen, közölje, hogy melyik ingatlan (város, utca, házszám, négyzetméter szerinti méret) vásárlása vagy melyik (pontos pénzösszeg) pénzkölcsön szerződés kapcsán kellett az államnak kezesként helytállnia, és az állam hány forintnak megfelelő összeget fizetett kezesként, közölje, hogy a Magyar Fejlesztési Banktól kapott pénzkölcsönből vásárolt egyes ingatlanokat kitől (magánszemély, gazdálkodó szervezet, állami vagy önkormányzati szervezet) vásárolták, adja ki a felperesnek a Magyar Fejlesztési Bankkal kötött pénzkölcsön szerződések másolatát, adja ki a felperesnek a Magyar Fejlesztési Banktól kapott pénzkölcsön felhasználását jelentő ingatlan adásvételi szerződések másolatait. 
Ítéletének indokolásában hivatkozott az Alkotmány 2. § (1) bekezdésére, a 8. § (1) bekezdésére, az 59. § (1) bekezdésére és a 61. § (1) bekezdésére, az Avtv. 1. § (1) bekezdésére, 1/A. § ára, 2. § 1., 4. és 5. pontjaira, 19. §-ának (1)-(4) bekezdésére, 20. §-ának (1)-(3) és bekezdésére, valamint 21. § (1)-(3) bekezdésére, az MFB-ről szóló 2001. évi XX. törvény (MFB törvény) 2. § j) pontjára, 3. § (1)-(3) bekezdésére, 5. § (1) bekezdésére, 3. §-ára, 5. § (1) bekezdésére, 22. § (3) bekezdésére, továbbá a vagyontörvény 67-68. §-aira, és a hitelintézetekről és pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény (Hpt.) 49. § (1)-(2) bekezdésére, 50. § (1)-(2) bekezdésére, az 51. § (1) bekezdésére, valamint 55/A. §-ára.

Az elsőfokú bíróság az Alkotmány 61. § (1) bekezdésében szabályozott, a közérdekű adatok megismeréséhez való jog tartalmát értelmező 545B/2001. AB határozatban foglaltak alapján kiemelte, hogy a közpénzek felhasználásával, a köztulajdon használatának nyilvánosságával, átláthatóbbá tételével és ellenőrzésének bővítésével összefüggő egyes törvények módosításáról szóló 2003. évi XXIV. törvény 2003. április 25-ei hatállyal módosított Hpt. 55/A. §-a és az Avtv. rendelkezései tekintetében megtiltotta az információnak az üzleti titokra hivatkozással történő visszatartását. Rámutatott arra, hogy a 2003. évi XXIV. törvénnyel összhangban sor került a Ptk., az Avtv., valamint a Hpt. és más jogszabályok rendelkezéseinek módosítására is, mégpedig annak érdekében, hogy átláthatóbbá váljék a költségvetési szervek működése, és ne legyen mód üzleti titokra hivatkozással adatok visszatartására. Ennek a jogalkotói szándéknak megfelelően módosultak az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. (Áht.) rendelkezései is úgy, hogy az államháztartáshoz tartozó vagyonnal, gazdálkodással összefüggő szerződések listáját - meghatározott összeghatár esetén - a szerződést kötő szerv hivatalos lapjában vagy honlapján közzé kell tenni. 
A pártok állami támogatottságához kapcsolódó 2179B/1991. AB határozat értelmében a pártok egyfajta közvetítő szerepet töltenek be az állam és a társadalom között, közreműködnek a népakarat kinyilvánításában.

Az elsőfokú bíróság a 30/1992. (V. 26.) AB határozat alapján értelmezési alapelvként hangsúlyozta, hogy a véleményszabadságot korlátozó törvényeket megszorítóan kell értelmezni. Mivel az állami vagyonról szóló 2007. évi CVI. törvény értelmében az állami vagyon kezelése fogalmába az ezzel kapcsolatban kötött szerződések is beletartoznak, a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zrt-vel és az MFB-vel szerződést kötő természetes vagy jogi személyeknek számolniuk kell azzal, hogy szerződő partnerük státuszából eredően a megkötött szerződés adatai közérdekű adatnak minősülhetnek. Kiemelte, hogy az alperesek egyébként nem is hivatkoztak az Avtv. 19. § (3) bekezdésében megjelölt, a közérdekű adatok megismerhetőségét korlátozó rendelkezések egyikére sem. 

Az I. és III. rendű alperes által hivatkozott banktitokkal kapcsolatban az elsőfokú bíróság a jelzett jogszabályhelyekre és alkotmánybírósági határozatokban foglaltakra tekintettel arra az álláspontra helyezkedett, hogy a közérdekű adatok nyilvánosságát korlátozó rendelkezéseket megszorítóan kell értelmezni, a közérdekű adatok nyilvánosságával szemben banktitokra hivatkozni nem lehet, a helyes jogszabályi értelmezés szerint sem a Ptk. 81. § (3) bekezdésében, sem az Avtv. 19. § (3) bekezdésében írt rendelkezések nem hagyhatók figyelmen kívül a Hpt. alapján. Egyetértett az elsőfokú bíróság abban is a felperessel, hogy a pártok egyfajta sajátos közvetítő szerepet töltenek be az állam és a társadalom között, ezért amennyiben egyébként közérdekű adatot kezelnek, egyéb közfeladatot ellátó szervek közé sorolhatók.

Mindezekből az elsőfokú bíróság olyan következtetést vont le, hogy a felperes által kért adatok az Avtv. 19. § (1) bekezdése és a 2007. évi CVI. törvény 5. §-a értelmében közérdekű adatnak minősülnek, így nyilvánosak, tehát a felperessel való közlésük megtagadása nem volt jogszerű, ezért az elsőfokú bíróság kötelezte az alpereseket a felperesi adatigénylés teljesítésére.

Az elsőfokú bíróság ítélete ellen az I. és III. rendű alperesek terjesztettek elő fellebbezést. 

Az I. rendű alperes fellebbezésében az elsőfokú bíróság ítéletének rá vonatkozó rendelkezései megváltoztatását és a felperes keresetének elutasítását kérte. Sérelmezte, hogy a bíróság az Avtv. 19. § (1) bekezdésére és a 2007. évi CVI. törvény 5. §-ára hivatkozással megállapította az igényelt adatok közérdekűségét, annak ellenére, hogy a felperes a bíróság által felhívott jogszabályi rendelkezésekre nem is hivatkozott.

Hangsúlyozta, hogy a vonatkozó törvényi előírásokat maradéktalanul teljesítette, amikor a szükséges adatszolgáltatásnak, és minden további elszámolási, nyilvántartási kötelezettségének is eleget tett. Kiemelte, hogy mint társadalmi szervezetnek a szerződései, jogügyletei nem nyilvánosak. Változatlanul arra az álláspontra helyezkedett, hogy nem minősül költségvetési, állami, önkormányzati vagy egyéb közfeladatot ellátó szervnek, hanem társadalmi szervezet. Sérelmezte ezért az ítéletnek azt a levezetését, amely szerint a pártok közhatalomhoz való különleges viszonyából, a megjelölt törvények indokolásaiból, a pártok működésére vonatkozó jogszabályi környezetből olyan következtetés lenne levonható, hogy a kért adatok közérdekű adatok, ezért nyilvánosak.

Fenntartotta azt az álláspontját, hogy az átláthatósági kívánalom teljesül az Állami Számvevőszék tételes vizsgálatával, illetőleg a pártok gazdálkodására vonatkozó alapos és részletes közzétételi kötelezettség révén. Ehhez képest az ingatlanvásárlásainak, illetőleg a hitelszerződések tartalmának közzétételéhez nem fűződik olyan érdek, amely az információbiztonság védelménél erősebb lenne. 
Változatlanul arra hivatkozott, hogy a kért adatok kizárólag anonimizált formában és betekintésre, minden érintett szerződő fél előzetes írásbeli hozzájárulásával lennének kiadhatók.

A III. rendű alperes is az ítélet rá vonatkozó rendelkezéseinek megváltoztatását és a kereset elutasítását kérte fellebbezésében.
Kifejtette, miszerint annak eldöntése, hogy az alperesek gazdálkodásával összefüggő adatok közérdekűnek tekintendők-e, attól függ, hogy a pártok közfeladatot ellátó szervnek minősülnek, vagy nem. Mivel az Avtv. nem határozza meg az „egyéb közfeladatot ellátó szervek” körét és az elsőfokú bíróság által is felhívott 2179B/1991. AB határozat sem emeli a pártokat a jogi értelemben vett közfeladatokat ellátó szervek közé, ezért a szerződéseit nem köteles nyilvánosságra hozni. 
Utalt arra is, hogy a 2007. évi CVI. törvény az adásvételi és hitelszerződések tartalmát részletesen körülírja, tehát a párt csak e rendelkezések keretei között köthet szerződést. A nyilvánosságot pedig teljes körűen biztosítja a pártokról szóló 1989. évi XXXIII. törvényben írt nyilvános közzétételi kötelezettség is. 
Hangsúlyozta, hogy tévedett az elsőfokú bíróság, amikor úgy foglalt állást, hogy az érintett szerződéseket kötő természetes vagy jogi személyek adatait azért kell közérdekből nyilvánosnak tekinteni, mert szerződő partnerük, vagyis a III. rendű alperes státuszából eredően személyes adataik közérdekből nyilvánosak lennének.
A III. rendű alperes is sérelmezte, hogy az elsőfokú bíróság a kereset jogalapjául megjelölt jogszabályokon „túlterjeszkedve” eltérő jogszabályi hivatkozásokkal adott helyt a felperesi keresetnek. 

A felperes fellebbezési ellenkérelmében az elsőfokú bíróság ítéletének helybenhagyását indítványozta. 
Előadta, hogy valamennyi parlamenti politikai párthoz benyújtott adatigénylést. A FIDESZ Magyar Polgári Szövetséggel szemben előterjesztett keresetének az ügyben eljárt elsőfokú bíróság helyt adott, az ügy végrehajtási szakban van, az MDF az adatigénylésnek önként eleget tett. 
Bejelentette továbbá, hogy a III. rendű alperessel szemben a keresetétől eláll, vele szemben perköltségre nem tart igényt, mert a III. rendű alperes teljesíti az adatszolgáltatást.

A másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét a Pp. 253. § (3) bekezdésének megfelelően csak a fellebbezéssel érintett részben vizsgálhatta felül, és tekintettel arra, hogy a felperes a keresetétől a III. rendű alperessel szemben elállt, a Pp. 213. § (2) bekezdése alapján részítéletet hozott. Az elsőfokú bíróság ítéletét az I. rendű alperes vonatkozásában meghozott körben vizsgálva a Fővárosi Ítélőtábla az elsőfokú bíróság által megállapított tényállás alapján levont következtetésével és az erre alapított döntésével nem értett egyet.

Az elsőfokú bíróság által a döntés meghozatalakor alapul vett törvényi hivatkozásokat illetően - amelyeket az I. rendű alperes amiatt nem tartott elfogadhatónak, mert azokra a felperes a keresetének alátámasztása érdekében nem is hivatkozott - a Fővárosi Ítélőtábla csak arra mutat rá, hogy a bíróság az érvényesített jog [Pp. 121. § (1) bekezdés c) pontja] által megszabott kereteken belül jogosult a keresetlevélben meg nem jelölt jogszabályok alapján is vizsgálni az előterjesztett igény megalapozottságát, mert a Pp. 3. § (1) bekezdésében szabályozottakból következően a bíróság nem a felek által meghatározott jogszabályokhoz, hanem a keresettel érvényesített joghoz, a követelés tartalma szerinti jogalapjához van kötve, így a perbeli esetben az elsőfokú bíróság részéről a Pp. 215. §-ban írt jogszabályi követelmény megsértéséről nem lehetett szó, az elsőfokú ítélet fellebbezéssel érintett részében az érdemi felülvizsgálatnak jogszabályi akadálya nem volt.

A fellebbezésben foglaltakra is tekintettel a Fővárosi Ítélőtábla az alábbiakra alapította a döntését.

Az Alkotmány 61. § (1) bekezdése értelmében mindenki jogosult a közérdekű adatok megismerésére. A közérdekű adat megismerhetősége olyan alapvető alkotmányosan biztosított emberi jog, amely szigorú feltételek fennállása esetén korlátozható. A korlátozásnak meg kell felelnie azon alkotmányos követelménynek - Alkotmány 8. § (2) bekezdése -, amely szerint a korlátozás csak törvényi rendelkezésen alapulhat.

A személyes adatok védelméről és a közérdekű adatok nyilvánosságáról szóló 1992. évi LXIII. törvény (Avtv.) 21. §-a alapján a bíróságnak az eljárás során abban a kérdésben kellett állást foglalnia, hogy az I. rendű alperes a jogszabályoknak megfelelően járt-e el akkor, amikor a felperesi kérelemben foglaltaknak csak részben tett eleget, míg a többi kérdést illetően a kérelem teljesítését megtagadta.
Ebben a körben a bizonyítási kötelezettség az I. rendű alperest terhelte.

Az Avtv. 2. § 1. pontja alapján személyes adat bármely meghatározott (azonosított vagy azonosítható) természetes személlyel (a továbbiakban: érintett) kapcsolatba hozható adat, az adatból levonható, az érintettre vonatkozó következtetés. A személyes adat az adatkezelés során mindaddig megőrzi e minőségét, amíg kapcsolata az érintettel helyreállítható. 
Az Avtv. 3. § (1) és (4) bekezdésében írtak szerint személyes adat akkor hozható nyilvánosságra, ha az érintett ehhez hozzájárul, vagy a törvény így rendelkezik.

Az Avtv. 2. § 4. pontja alapján közérdekű adat az állami vagy helyi önkormányzati feladatot, valamint jogszabályban meghatározott egyéb közfeladatot ellátó szerv vagy személy kezelésében levő, valamint a tevékenységére vonatkozó, személyes adat fogalma alá nem eső bármilyen módon vagy formában rögzített információ vagy ismeret, függetlenül a kezelésének módjától, önálló vagy gyűjteményes jellegétől.

Az Avtv. 19. § (1) bekezdése előírja, hogy az állami vagy helyi önkormányzati feladatot, valamint jogszabályban meghatározott egyéb közfeladatot ellátó szerv vagy személy (a továbbiakban együtt: szerv) a feladatkörébe tartozó ügyekben - így különösen az állami és önkormányzati költségvetésre és annak végrehajtására, az állami és önkormányzati vagyon kezelésére, a közpénzek felhasználására és az erre kötött szerződésekre, a piaci szereplők, a magánszervezetek és -személyek részére különleges vagy kizárólagos jogok biztosítására vonatkozóan - köteles elősegíteni és biztosítani a közvélemény pontos és gyors tájékoztatását.

Az Avtv. 19. § (4) bekezdése értelmében, ha törvény másként nem rendelkezik, közérdekből nyilvános adat az (1) bekezdésben meghatározott szervek feladat- és hatáskörében eljáró személy feladatkörével összefüggő személyes adata, továbbá egyéb, közfeladatot ellátó személy e feladatkörével összefüggő személyes adata. Ezen adatok megismerésére e törvénynek a közérdekű adatok megismerésére vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
Az Avtv. 2. § 5. pontja közérdekből nyilvános adatnak minősít minden, a közérdekű adat fogalma alá nem tartozó olyan adatot, amelynek nyilvánosságra hozatalát, vagy hozzáférhetővé tételét törvény közérdekből elrendeli. 

Az idézett jogszabályi rendelkezések együttes értelmezéséből olyan következtetés vonható le, hogy a közérdekből nyilvános adat esetében maga az Avtv. teszi lehetővé az egyébként személyes adat nyilvánosságra hozatalát.

A jelen perben annak eldöntéséhez, hogy az adatigénylés I. rendű alperes részéről történő részleges megtagadása megfelelt-e a jogszabályi rendelkezéseknek, elsődlegesen azt a kérdést kellett eldönteni, hogy az I. rendű alperes olyan szervnek minősül-e, amely az Avtv. 19. § (1) bekezdésében meghatározott fogalomkörbe vonható, tehát a meghatározott egyéb közfeladatot ellátó szervnek tekinthető-e, amely feladatkörébe tartozó ügyekben - különösen az Avtv. 19. § (1) bekezdésében felsorolt esetekben - köteles-e a közvéleményt tájékoztatni.

Az állami vagyonról szóló 2007. évi CVI. törvény 5. §-a értelmében közérdekből nyilvános minden, az állami vagyonnal való gazdálkodásra és az azzal való rendelkezésre vonatkozó, közérdekű adatnak nem minősülő adat, amelynek megismerhetőségét külön törvény korlátozhatja. Az állami vagyonnal gazdálkodó vagy azzal rendelkező szerv, vagy személy a közérdekű adatok nyilvánosságáról szóló törvény szerint közfeladatot ellátó szervnek, vagy személynek minősül.

A pártok olyan társadalmi szervezetek, amelyeknek az a rendeltetése, hogy a népakarat alakításához, kinyilvánításához, valamint a politikai életben való állampolgári részvételhez szervezeti kereteket nyújtsanak, és így elősegítsék az állampolgárok egyesülési és politikai jogainak érvényesülését, a társadalomban meglévő különböző érdekek, értékek megjelenítését.

A pártok működéséről és gazdálkodásáról megalkotott 1989. évi XXXIII. törvény 4. §-a határozza meg azt, hogy a párt vagyona tagdíjakból, állami költségvetésből juttatott támogatásból, gazdasági társaságok és magánszemélyek vagyoni hozzájárulásaiból, végintézkedés alapján magánszemélyek hagyatékából és a párt gazdálkodó tevékenységéből, illetve az általa alapított vállalatok és egyszemélyes kft-k adózott nyereségéből képződik. A párttörvény 4. § (2) és (3) bekezdéseiből megállapíthatóan a párt részére az előbb említett kivételektől eltekintve sem költségvetési szerv, sem állami vállalat vagy állami részvétellel működő gazdasági társaság vagy költségvetési támogatású alapítvány nem adhat vagyoni hozzájárulást, és a párt más államtól, illetőleg névtelen személyektől sem fogadhat el adományt. Amennyiben ezeket a gazdálkodására vonatkozó követelményeket megszegi, az ÁSZ felhívására köteles 15 napon belül a hozzájárulás összegét az állami költségvetésnek befizetni a párttörvény 4. § (4) bekezdése szerint. 
A párt - szigorúan a párttörvény rendelkezéseinek megfelelően - jogosult költségvetési támogatásra; az erre fordítandó összeget a párttörvény 5. § (4) bekezdése szerint az állami költségvetésről szóló törvény állapítja meg. A pártok a gazdálkodásuk átláthatóságának biztosítása érdekében az 1989. évi XXXIII. törvény 9. § (1) bekezdésében foglaltak szerint minden évben kötelesek az előző évi gazdálkodásukról zárszámadást készíteni és azt a Magyar Közlönyben is közzétenni.
A párt gazdálkodásának törvényessége felett az ÁSZ gyakorol felügyeletet, és a törvény azt is kimondja, hogy más államigazgatási szerv a párt gazdasági-pénzügyi ellenőrzésére nem jogosult [párttörvény 10. § (1) és (2) bekezdés].

A hivatkozott jogszabályi rendelkezések alapján a Fővárosi Ítélőtábla arra a következtetésre jutott, hogy a pártok - köztük I. rendű alperes - nem közfeladatot ellátó szervek, ezért a rájuk vonatkozó adatokat közérdekű adatoknak tekinteni nem lehet. A pártokra nem vonatkozik az Avtv. 2. § 5. pontja szerinti közérdekből nyilvános adat meghatározása sem, mivel nincs olyan (külön) törvény, amely a pártoknak a keresetben megjelölt adatai nyilvánosságra hozatalát vagy hozzáférhetővé tételét közérdekből elrendelné. 
A közérdekű adatok, valamint a közérdekből nyilvános adatok megismerhetőségéhez fűződő, az Alkotmányban biztosított széles körű és támogatandó alapjog érvényesüléséhez elengedhetetlen, hogy jogszabály rendelkezzen a megismerhetőség lehetőségéről, jogszabály írja elő az erre vonatkozó kötelezettséget. Jogszabályi rendelkezés hiányát az Alkotmány és a jogalkotás által kitűzött alkotmányos célok adott esetben szubjektív értelmezése nem pótolhatja. 

A másodfokú bíróság nem osztotta azt az elsőfokú bíróság által elfogadott felperesi érvelést sem, amely a más személyekre (szerződő partnerekre) vonatkoztatott adatkiadási kötelezettséget a Ptk. 81. § (4) bekezdéséből kiindulva látta levezethetőnek. Az üzleti titokra vonatkozó ezen rendelkezés szerint az, aki az államháztartás valamely alrendszerével pénzügyi, illetve üzleti kapcsolatot létesít, kérésre köteles a jogviszonnyal összefüggő és a Ptk. 81. § (3) bekezdése alapján közérdekből nyilvános adatokra vonatkozóan tájékoztatást adni. 
Az idézett szabály a jelen ügyben nem alkalmazható, a következők miatt. 
Az Avtv. hatálya - az Avtv. 1/A. § (1) bekezdése értelmében - adatkezelésre és adatfeldolgozásra terjed ki, és az Avtv. 19. § (1)-(4) bekezdéseiből kiolvashatóan az adat kiadásának kötelezettsége az adatkezelőt terheli. Az adatkezelő az Avtv. 2. § 8. pontja értelmében az a természetes vagy jogi személy, illetve jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet, aki vagy amely az adatok kezelésének célját meghatározza, az adatkezelésre (beleértve a felhasznált eszközt) vonatkozó döntéseket meghozza és végrehajtja, vagy az általa megbízott adatfeldolgozóval végrehajtatja. Az Avtv. 2. § 9. pontja szerint adatkezelés fogalmába tartozik az alkalmazott eljárástól függetlenül az adatokon végzett bármely művelet vagy a műveletek összessége, így például gyűjtése, felvétele, rögzítése, rendszerezése, tárolása, megváltoztatása, felhasználása, továbbítása, nyilvánosságra hozatala, összehangolása vagy összekapcsolása, zárolása, törlése és megsemmisítése, valamint az adatok további felhasználásának megakadályozása. 
E rendelkezésekből kitűnően az I. rendű alperesi párt nem minősül adatkezelőnek sem, így a vele szerződő felekre vonatkozóan a Ptk. 81. § (4) bekezdésében foglalt kötelezettség nem alkalmazható. Emiatt téves az elsőfokú bíróságnak az üzleti titokra vonatkozó jogszabályokból levezetett jogértelmezése is. 

A másodfokú bíróság ugyanezen indokokra tekintettel, a banktitokkal kapcsolatos Hpt. értelmezéssel sem foglalkozott érdemben.

A másodfokú bíróság utal arra, hogy a pártok - s köztük az I. rendű alperes - nincsenek elzárva attól, hogy bizonyos adataikat önként nyilvánosságra hozzanak - mint ahogyan azt a felperes által jelzett pártok meg is tették -, azonban a felperes részéről a jelen perben kért adatok kiadására, illetve megismertetésére azt megalapozó törvényi rendelkezés hiányában nem kötelezhetők.

A másodfokú bíróság mindezekre tekintettel az elsőfokú bíróság ítéletét a Pp. 253. § (2) bekezdésének megfelelően megváltoztatta és a felperes keresetét az I. rendű alperessel szemben elutasította.

Az I. rendű alperes a felperestől költséget nem igényelt, továbbá az eljárás az Itv. 57. § (1) bekezdés o) pontja alapján illetékmentes volt, ezért a perköltségről a másodfokú bíróságnak rendelkeznie nem kellett.

Budapest, 2010. október 19.

Kizmanné dr. Oszkó Marianne s.k.
a tanács elnöke

. Fülöp Györgyi s.k.. Győriné dr. Maurer Amália s.k.
	előadó bíró 	bíró

A kiadmány hiteléül:
tisztviselő