Szolnoki Törvényszék
8.B.904/2014/63. szám

A Szolnoki Törvényszék a 8.B.904/2014. számú ügyben Szolnokon, a 2015. október 5., a 2015. december 10., a 2016. január 25., a 2016. február 29. és a 2016. április 4. napján megtartott nem nyilvános, folytatólagos tárgyalás alapján meghozta és nyilvánosan kihirdette a következő

í t é l e t e t :

A 2013. szeptember 12. napjától 2014. december 17. napjáig előzetes fogvatartásban volt:

vádlott neve	(személyi adatok)  v á d l o t t a t 	

magánlaksértés bűntettének [Btk. 221. § (2) bekezdés a) pont] vádja alól

f e l m e n t i .

vádlott neve       v á d l o t t  		

b ű n ö s :

emberölés bűntettében [Btk. 160. § (1) bekezdés, (2) bekezdés c), d), k) pont],
jármű önkényes elvétele bűntettében [Btk. 380. § (1) bekezdés].

Ezért a törvényszék a vádlottat halmazati büntetésül

18 (tizennyolc) év szabadságvesztésre és 10 (tíz) évre a közügyektől eltiltásra í t é l i .

A szabadságvesztést fegyházban rendeli végrehajtani. 

A vádlott legkorábban a büntetés kétharmad részének kitöltését követő napon bocsátható feltételes szabadságra. 

A kiszabott szabadságvesztésbe beszámítja a vádlott által 2013. szeptember 12. napjától 2014. december 17. napjáig előzetes fogvatartásban töltött időt. 

A Szolnoki Törvényszék Gazdasági Hivatalánál Bj.135/2014. szám alatt bevételezett 1-125. sorszám alatti nyilvántartott tárgyak lefoglalását megszünteti, és azok közül kiadni rendeli tanú 2 részére az 1-19. sorszám alatt nyilvántartott ruhákat, kést, papírlapokat, igazolványt, 3 db SIM kártyatartót, papucsot, továbbá tanú 1 részére 63-66. sorszám alatti ruhadarabokat, 80. sorszám alatti karórát, 82. sorszám alatti díszpárnát és ruhát, 84. sorszám alatti paplanhuzatot, 86. sorszám alatti párnahuzatot melegítő betéttel és kábellel, valamint a 93. sorszám alatti pénztárcát.

A Szolnoki Törvényszék Gazdasági Hivatalánál Bj.135/2014. számon bevételezett 69. és 70. sorszám alatti CD lemezeket, valamint a 118. sorszám alatti kamerafelvételt és az 52. sorszám alatti papírlapot az iratokkal együtt rendeli kezelni.

A Szolnoki Törvényszék Gazdasági Hivatalánál Bj.135/2014. számon bevételezett tárgyak közül megsemmisíteni rendeli a 20-51., valamint 53-62. sorszám alatti tükröt, mintavételi pálcákat, anyagmaradványokat, egy pár cipőt, DNS-maradványokat, tablettát, mikronyom fóliákat, öngyújtót, cigarettacsikkeket, hat darab gyógyszeres levelet, hajmintákat, a 67-68. sorszám alatti kettő darab járműnyomot, 71-79. sorszám alatti lábbelinyom-töredékeket, festékmintát, DNS-maradványokat, 81. sorszám alatti nylon szatyrot, 83. sorszám alatti DNS-maradványt, 85. sorszám alatti pulóvert, 87-92. sorszám alatti szövetdarabot, díszpárnát, plédet, DNS-maradványt, kispárnát, mobiltelefont, 94-117. sorszám alatti cigarettavégeket, talpnyom- és lábbelinyom-töredékeket, pulóvert, hajszálakat, DNS-maradványokat, kulcsot, plédet, 119-125. sorszám alatt nyilvántartott négy darab lábbeli nyomot, nyolc darab ujjnyomat-lapot, és szövetnyomot. 

A Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Rendőr-főkapitányság 135/2013.bü. szám alatt lefoglalt, és  letéti számlán nyilvántartott 259.175.- (kettőszázötvenkilencezer-egyszázhetvenöt) Ft lefoglalását megszünteti, és a fenti összegből 250.000.- (kettőszázötvenezer) Ft-ot a városnév 1i Egyházmegye részére, míg 9.175.- (kilencezer-egyszázhetvenöt) Ft-ot tanú 1 részére kiadni rendeli.

Kötelezi a vádlottat 10.961.091.- (tízmillió-kilencszázhatvanegyezer-kilencvenegy) Ft bűnügyi költségnek felhívásra az állam részére történő megfizetésére. 

Az ítélet bűnjelekről és a lefoglalt készpénzről történő rendelkezése ellen a kézbesítéstől számított 8 (nyolc) napon belül fellebbezést jelenthet be a városnév 1i Egyházmegye képviselője, tanú 2 és tanú 1 egyéb érdekelt.

I n d o k o l á s :

A Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség 6.B.1966/2013/46. sorszámú vádiratában a vádlottat vádolta a Btk. 160. § (1) bekezdésében meghatározott és a (2) bekezdés c), d) és k) pontjai szerint minősülő aljas indokból, különös kegyetlenséggel, a bűncselekmény elhárítására idős koránál fogva korlátozottan képes személy sérelmére elkövetett emberölés bűntettével, a Btk. 366. § (1) bekezdés b) pontjában meghatározott kifosztás bűntettével, valamint a Btk. 221. § (2) bekezdés a) pontjában meghatározott magánlaksértés bűntettével.

A törvényszék a lefolytatott bizonyítási eljárás eredményeképpen az alábbi tényállást állapította meg:

A vádlott legmagasabb iskolai végzettsége az általános iskola 8 osztálya, szakképzettsége nincs. Előzetes fogvatartását megelőzően munkahellyel, rendszeres jövedelemmel nem rendelkezett. 2013. évben az akkor 19. életévében járó vádlott városnév 2en csavargó életmódot folytatott, megélhetését prostitúciós tevékenységből biztosította. Családi állapota nőtlen, kiskorú gyermeke nincs, vagyontalan.

A vádlott nem szenved és a terhére rótt cselekmény idején sem szenvedett az elmeműködés kóros állapotában, így különösen elmebetegségben, gyengeelméjűségben, szellemi leépülésben, tudatzavarban, vagy a kóros elmeállapot szintjét elérő személyiségzavarban, képes és a terhére rótt cselekmény idején is képes volt arra, hogy cselekménye következményeit felismerje, és e felismerésnek megfelelően cselekedjék.

A vádlott képességei az átlagos intelligenciaövezetnek megfelelőek, éngyenge, szociopátiás személyiségműködés jellemzi és érzelmi sivárság írható le nála, a morális szabályozás alacsony hatékonyságú, hiányzik a vádlottnál a morális fékként, lelkiismereti szabályzóként működő belső szorongás. Indulati, ösztön és érdekmozzanatok által fokozottan sodorható, tartás nélküli személyiség, stressz és indulati megterhelés esetén indulatilag meghatározott cselekedetek jönnek létre nála.

A vádlott büntetve volt:

A Karcagi Városi Bíróság a 2012. október 10. napján kelt és jogerőre emelkedett 1.B.426/2012/2. sorszámú ítéletével nagyobb értékre, dolog elleni erőszakkal elkövetett lopás bűntette miatt 6 hónap - végrehajtásában 2 évi időtartamra felfüggesztett - börtönre ítélte. 

A jelen eljárásban elbírált bűncselekmények elkövetését követően:

A Pesti Központi Kerületi Bíróság a 2014. november 7. napján kelt és jogerőre emelkedett 21.Fk.11.336/2014/31. sorszámú ítéletével a 2010. április 12. napján elkövetett garázdaság vétsége és könnyű testi sértés vétsége miatt 1 év időtartamra próbára bocsátotta. 

A Pesti Központi Kerületi Bíróság a 2014. november 20. napján kelt és jogerőre emelkedett 4.B.10.842/2014/16. sorszámú ítéletével 2012. október 20. napján elkövetett lopás vétsége - valamint a korábbi próbára bocsátás felülvizsgálata folytán garázdaság vétsége és könnyű testi sértés vétsége - miatt is, halmazati büntetésül 1 év 4 hónap fogházra és 2 évre a közügyektől eltiltásra ítélte, továbbá elrendelte a Karcagi Városi Bíróság 1.B.426/2012/2. sorszámú ítéletével kiszabott 6 hónap börtön végrehajtását. 

A vádlott jelen eljárásból kifolyólag 2013. szeptember 12. napján őrizetbe, majd 2013. szeptember 13. napjától előzetes letartóztatásba került, azonban a kényszerintézkedés megszakításra került, mert 2014. december 18. napján foganatba vették vele szemben a 6 hónap börtönbüntetést, majd 2015. június 14. napján az 1 év 4 hónap fogházbüntetést, amely büntetést jelenleg is tölt. 

A vádlott 2013 februárjában megismerkedett tanú 2-vel, akivel 2013. márciustól kezdődően néhány hónapon keresztül városnév 2-n együtt lakott, és közöttük szexuális kapcsolat is létesült. tanú 2 2013. május 18-án, Pünkösdkor városnév 3-on bemutatta a vádlottat sértett neve sértettnek, akit még gyermekként ismert meg a városnév 7 gyermekotthonban. 

A sértett plébánosként a városnév 1i Egyházmegyéhez tartozó városnév 3, utcanév, házszám 1. szám alatt lévő Római Katolikus Plébánián teljesített szolgálatot. A sértett tanú 2-t gyermekkora óta patronálta, felnőtt életét is figyelemmel kísérte, rendszeresen tartottak kapcsolatot, és őt anyagilag is támogatta. 

sértett neve sértett 2013 szeptemberében életének 73. évében járt, ekkor őt több betegség is gyötörte. Súlyos érszűkület miatt érpótló műtéten esett át 2011. évben, ennek ellenére mozgása nehézkes volt, a hosszabb gyaloglás megterhelő volt számára, ezért a hivatásával járó feladatok egy részét már nehezen látta el. A sértett a megromlott egészségi állapota miatt rendszeresen közlekedett a városnév 1-i Egyházmegye tulajdonát képező, az frsz forgalmi rendszámú, fehér színű, 1.250.000 Ft értékű Suzuki Splash típusú személygépkocsival. 

A vádlott és tanú 2 kapcsolata 2013 nyár közepén megszakadt, ezt követően a vádlott 2013. szeptember 9-ét megelőzően legalább kétszer volt városnév 3-n, a sértett lakásán, ahol egy-egy éjszakát eltöltött. 

A vádlott elhatározta, hogy középiskolai tanulmányait 2013 szeptemberétől városnév 4-en, a iskola neve Szakközépiskolában folytatja, erről tájékoztatta a sértettet, aki ígéretet tett arra, hogy a vádlottat terve megvalósításában anyagilag is támogatni fogja.

A vádlott 2013. szeptember 9-én városnév 2-ről városnév 4-re utazott azért, hogy az iskolába beiratkozzon, azonban ez nem sikerült. A vádlott onnan városnév 2 felé tartva elhatározta, hogy városnév 3-ra, a sértetthez utazik, hogy őt a sértett anyagilag segítse. 

A vádlott a fenti napon délután városnév 4-ről városnév5-re vonattal utazott, majd onnan busszal ment tovább városnév 3-ra, ahová az esti órákban megérkezett, és 20.00 óra körüli időben a plébániára ment, ahol a sértett a lakásba beengedte, vendégül látta és szállást biztosított neki éjszakára. 

2013. szeptember 10-én a sértett a kora reggeli órákban gépkocsival városnév 6-ba indult rokonlátogatásra, ezért megkérte a vádlottat, hogy hagyja el a plébániát, aki ennek eleget tett és az egész napot városnév 3-n, illetve annak külterületén töltötte. 

A sértett még ezen a napon 15.00 óra körüli időben a plébániára visszatért. Az esti órákban a plébánián ismét megjelent a vádlott, akit a sértett a lakásába beengedett. Az este folyamán a sértett nyilvánvalóvá tette a vádlott számára, hogy nem fogja anyagilag támogatni, emiatt közöttük vita alakult ki, melynek során a vádlott a sértettet több ízben arcon ütötte. Ekkor a sértett felszólította a vádlottat, hogy távozzon, amely felszólításnak a vádlott eleget tett. 

A vádlott azonban városnév 3-t nem hagyta el és kb. félóra elteltével - 21.00 - 22.00 óra közötti időpontban -  az egyik nyitva hagyott mellékbejáraton bement a plébánia épületébe, és észlelte, hogy a sértett a hálószobában hason fekvő helyzetben alszik. 

A vádlott a sértettet felébresztette és kérdőre vonta amiatt, hogy korábbi ígérete ellenére miért nem akarja őt támogatni. A vita közben a sértett az ágyban felült, ekkor a vádlott ismételten több ízben őt az arcán megütötte, minek következtében a sértett orra vérezni kezdett. Ezután a vádlott az ágyon hason fekvő helyzetbe került sértett nyakát mindkét kezével megragadta, azt szorította, majd ezután a vádlott magához vett egy kb. 20 mm pengeszélességű és minimálisan 40 mm pengehosszúságú, a hegy irányába elkeskenyedő, határozottan hegyben végződő, kétélű kést, amelyet az ágy mellett lévő íróasztalon talált. 

A vádlott az ágyon hason fekvő sértett hátára ráült, majd a jobb kezében tartott késsel a nyakán gyors egymásutánban 14 ízben, többségében közepes erővel megszúrta a sértettet.
 
Ezt követően a vádlott a sértett élettelen, véres testét az alatta lévő pléddel együtt az ágyról lehúzta, a ház folyosóján és tornácán keresztül a használaton kívüli pincéhez vitte, és annak ajtajából a testet a lépcsőn keresztül a mélybe lökte. 

A vádlott a holttest elrejtését követően a lakásba visszament, ott pénz után kutatott és eközben megtalálta a sértett által használt személygépkocsi kulcsait. Ezért a pénz utáni kutatást felhagyva a garázsban álló gépkocsihoz ment, majd a gépkocsiba beült és azzal városnév 2-re ment, ahol a kerület, utcanév, házszám 2 szám előtti útszakaszon balesetet szenvedett. Ezt a közelben tartózkodó biztonsági őrök észlelték, akik értesítették a rendőrséget. Ekkor a vádlott a gépkocsit lezárta, a helyszínről futva elmenekült és anyja lakására ment. 

A rendőrség vádlottat másnap, 2013. szeptember 12. napján városnév 2-en, a utcanév 3-ban elfogta. 

A sértett a vádlott bántalmazásának következtében 14 szúrt-metszett sérülést szenvedett el a nyaktájék jobb oldalának, a jobb oldali fülkagyló-fülcimpa, fülkagyló mögötti terület, jobb oldali csecsnyúlvány vetületében, továbbá a jobb oldali halánték-homloktájék, jobb oldali felső szemhéj területének bevérzéssel járó hámzúzódásos sérülését, a homloktájék bal oldalának az orrhát területének, felső ajak jobb oldalának az alsó ajak-álltájék területének hámhorzsolásos bevérzéssel járó hámzúzódásos jellegű sérülését, a bal válltájék hámhorzsolásos jellegű sebzését, a jobb alkar hajlítófelszín-jobb kézujjak kézháti felszínének, valamint a kézhát bevérzéssel járó hámzúzódásos sérülését, mindkét térdtájék hámhorzsolásos jellegű sebzését, jobb lábszár elülső felszín középső-alsó harmad határának bevérzéssel járó hámzúzásos sérülését, valamint nyelvgyök nyálkahártya bélésének bevérzését, mindkét oldali garatmandulaágy területének nyálkahártya bevérzését, a bal oldali pajzsporc nagy szarva csúcsi részének letörését, környező lágyrészek-törtvégek területének bevérzését, a hajas fejbőr jobb oldali halántéktájék kisebb mértékű bevérzését, a jobb oldali homloklebeny agyalapi felszín ezen oldali szaglóideget mintegy körbefogó lágyagyburki vérzését és agyvizenyő sérülését szenvedte el. 

A nyelvgyök, a mandula sérülése, a bal oldali pajzsporc nagyszarvának törése a nyaktájék megragadása, leszorítása során keletkezett, amely közül a pajzsporc nagyszarvának törése 8 napon túl gyógyuló életveszélyes sérülésnek tekinthető. 

Az egyéb kisebb bevérzések, hámhorzsolásos sérülések mind 8 napon belül gyógyuló sérülések voltak. 

Az elszenvedett szúrások következtében sértett neve sértett a szúrásokat követő 5 percen túl, de legkésőbb 20-30 percen belül a helyszínen életét vesztette. A sértett halála a nyaktájék jobb oldalának szúrt, metszett sebzése, ezen oldali belső nyaki visszér körkörös, az érfal összes rétegét érintő folytonosság megszakadása, vérpályába jutott levegő, légembólia miatt következett be. 

A sértett által elszenvedett szúrások és a halál beállta között a közvetlen ok-okozati összefüggés megállapítható. A sértettnek a bűncselekmény elkövetésekor meglévő betegségei a halál bekövetkeztében szerepet nem játszottak.

tanú 18, a sértett testvére a vádlottal szemben 2013. november 28. napján magánlaksértés bűntette miatt magánindítványt terjesztett elő, azonban az minden kétséget kizáró módon nem állapítható meg, hogy a sértett a vádlottat 2013. szeptember 10. napján 21.00-22.00 óra körüli időpontban - miután a vádlott ismét bement a nyitott plébániára - felszólította volna távozásra. 

A vádlott a tárgyalás során vallomást nem tett, a nyomozás során tett vallomásaiban a bűncselekmény elkövetését beismerte, büntetőjogi felelősségét elismerte. 

A nyomozó hatóság a vádlottat összesen kilenc alkalommal hallgatta ki gyanúsítottként. A vádlott minden egyes kihallgatás alkalmával a sértett megölését beismerte, azonban az első gyanúsítotti kihallgatása és a helyszíni kihallgatások alkalmával több körülménnyel kapcsolatban megtévesztő vagy valótlan válaszokat adott. Így valótlanul nyilatkozott a tekintetben, mikor, milyen módon utazott városnév 2-ről városnév 3-ra, oda milyen célból érkezett, a cselekmény elkövetését mi motiválta.

A vádlott az eljárás későbbi szakaszában, így 2014. március 19. és 2014. május 20. napján védő jelenlétében részletes, feltáró jellegű, minden körülményre kiterjedő, beismerő vallomást tett. E vallomásaiban részletesen beszámolt tanú 2-vel való kapcsolatáról, rajta keresztül hogyan ismerkedett meg a néhai sértett neve sértettel, mikor, hány alkalommal járt városnév 3-n a sértettnél. Nyilatkozott továbbá a cselekmény motivációjával, illetve a bűncselekmény elkövetése utáni magatartásával kapcsolatban is.

Ezen vallomásainak lényegét az alábbiak szerint lehet összefoglalni. 

A vádlott elmondta 2013. év elején összeveszett anyjával és annak akkori élettársával, ezért otthonról elköltözött és városnév 2-n csavargó életmódot folytatott. Ebben az időszakban rendszeresen kábítószert fogyasztott, majd megismerkedett tanú 2-vel, akivel egy rövid ideig együtt lakott, és közöttük szexuális kapcsolat is kialakult, illetve az ő hatására 2013 márciusától prostitúciós tevékenységet kezdett folytatni. Ez idő alatt körülbelül nyár végéig tanú 2-vel állt kapcsolatban, akitől megtudta, hogy gyermekként városnév 7-en tartózkodott intézetben, ahol megismerkedett sértett neve sértett plébánossal, akivel a jelenben is kapcsolatban áll, mert segíti őt. Ezért amikor elfogyott a pénzük, 2013. évben két alkalommal közösen elmentek városnév 3-ra a sértetthez, ahol több napot töltöttek, és a sértett pénzt is adott tanú 2-nek, illetve neki is felajánlotta, hogy őt is támogatja anyagilag. Elmondta 2013. év nyarán egyedül is járt városnév 3-n a sértettnél, akivel szexuális kapcsolatot létesített. Tervei között szerepelt, hogy városnév 4en a iskola neve Szakközépiskolában fog tanulni szakácsnak. E végből 2013. szeptember 9-én városnév 2-ről városnév 4-re utazott, majd onnan vonattal városnév 8-on keresztül városnév 5-re, ugyanis elhatározta, hogy meglátogatja a sértettet, ezért városnév 5-ön, az autóbusz állomáson felszállt a városnév 3-ra tartó buszra és így még aznap este 8 óra körül városnév 3-ra érkezett. Az éjszakát a sértettnél töltötte, majd másnap korán reggel elhagyta a plébániát, mert a sértett erre megkérte, és egész nap a településen csavargott. Még ugyanezen a napon - 2013. szeptember 10-én - este 8-9 óra körül visszament a sértetthez, aki ekkor közölte vele, hogy még sem fogja őt anyagilag támogatni. E miatt közöttük szóváltás alakult ki, melynek során többször megütötte a sértettet, aki felszólította, hogy hagyja el a plébániát, aminek eleget tett.

A vádlott elmondása szerint ekkor városnév 3-ról nem ment el, hanem kb. fél óra elteltével, 21-22 óra között visszament a plébániára, és ott az egyik nyitott mellékbejáraton bement a sértett lakásába, az alvó sértettet felébresztette. Közöttük ismét szóváltás alakult ki, melynek során megütötte a sértettet, majd az ágyon hason fekvő sértett hátára ült, és az asztalon lévő késsel több ízben megszúrta a sértett nyakát. Ezután a sértett testét a pincébe lökte, majd a lakásban pénz után kutatott azért, hogy fel tudjon jutni városnév 2-re. Kérdésre akként vallott, hogy a sértett által használt gépkocsit is e célból vitte el. 

A bíróság a vádlott ezen vallomását a tényállás megállapításánál elfogadta tekintettel arra, hogy az abban foglaltakat tanúvallomások és az eljárás során beszerzett okirati bizonyítékok alátámasztották.

Így a vádlott beismerő vallomását alátámasztotta az eljárás során tanúként kihallgatott tanú 2 tanú vallomása, aki elmondta, a sértettet gyermekkora óta ismerte a tiszakürti gyermekotthonból, őt apjaként tisztelte, aki anyagilag is támogatta őt még felnőtt korában is, több ízben járt nála 2013. év nyarán a vádlottal is közösen. 

A tanú mind a nyomozás, mind pedig a tárgyalás során beszámolt arról, hogy ő és a sértett között szexuális kapcsolat is volt, így vallomása alátámasztotta a vádlott e körben tett előadását. (55. sorszámú tárgyalási jegyzőkönyv 3. oldal alulról a 3. bekezdés, illetve 5. oldal 3. bekezdés.)

Ugyanakkor tanú 2 úgy nyilatkozott vallomásában, nem hiszi el, hogy a sértett rajta kívül mással is folytatott volna szexuális viszonyt, ezt kizártnak tartotta, így - véleménye szerint - a vádlott egyedül nem is járt városnév 3-n, mert ebben az esetben a sértett erről őt tájékoztatta volna.

tanú 2 tanú által elmondottakat részben megerősítette tanú 20 kántor tanúvallomása, aki előadta, a vádlottat tanú 2 által ismerte meg 2013. évben Pünkösdkor, akivel a plébánián találkozott, ekkor ők több napot is ott töltöttek. tanú 20-nak is tudomása volt arról, hogy a sértett tanú 2-t gyermekkora óta patronálta, akivel utoljára városnév 3-n 2013 augusztusában találkozott. A tanú elmondta, a vádlottal Pünkösd után többet nem találkozott, viszont hallott híreket arról, hogy látták a településen, amit furcsállott, mert ő naponta bejárt a plébániára. A tanú beszámolt arról, hogy 2013. szeptember 10-én 19.15-19.30 óra körül beszélt a sértettel utoljára, akkor semmi jel nem mutatott arra, hogy bárki más is lenne a lakásban, másnap 10.00 óra körül fedezte fel a bűncselekményt, a sértett holttestét a pincében találta meg. 

tanú 20 kántor tanúvallomásában határozottan tagadta, hogy tudott volna arról, hogy a sértett és tanú 2, illetve a vádlott és a sértett között szexuális kapcsolat lett volna, és arról sem tudott, hogy tanú 2 homoszexuális lenne, elmondása szerint erre semmi jel nem utalt. (20. sorszámú tárgyalási jegyzőkönyv 3. oldal 3. bekezdés, 8. oldal utolsó bekezdés). A tanú elmondása szerint a sértettet mindenki atyának szólította, esetleg a közvetlen rokonainak volt becenév 1, nem hiszi el, hogy a vádlott így hívta volna (20. sorszámú tárgyalási jegyzőkönyv 8. oldal 2. bekezdés).

tanú 20 tanú által elmondottakat támasztotta alá tanú 5 tanú vallomása, aki a sértett plébániáján sekrestyésként dolgozott. A tanú a vallomásában elmondta, tanú 2-vel 2013-ban Pünkösdkor találkozott a plébánián, amikor a sértett veszekedett tanú 2-vel, mert tanú 2 nem egyedül tartózkodott az atyánál, volt vele valaki, akiről tanú 2 azt állította, hogy az unokatestvére. (20. sorszámú tárgyalási jegyzőkönyv 14. oldal 4. bekezdés.) Utoljára tanú 2-t városnév 3-n 2013 augusztusában látta, Nagyboldogasszony ünnepén.  

A vádlott a nyomozás során 2013. december 18. napján kelt írásbeli vallomásában a bűncselekmény elkövetésével kapcsolatban terhelő vallomást tett tanú 2-re és tanú 11-re (nyomozati iratok 6. kötet 29-43. oldal). Kétségtelen tény, hogy a vádlott e vallomását az eljárás későbbi szakaszában visszavonta, ugyanis a tárgyalás során, a vallomás felolvasását követően azt vallotta, hogy azt ő írta, de az nem igaz, az csupán egy kitalált történet. (59. sorszámú tárgyalási jegyzőkönyv 2. oldal), azonban a bűncselekmény elkövetésének helyszínén tartott szemle keretében rögzített ujjnyomatok közül a 71-es bűnjelcímkén, a 2. szoba folyosó ajtókeretéről rögzített 1 db ujjnyom minden kétséget kizáróan tanú 2-től származik (igazságügyi ujjnyomat szakértő vélemény, nyomozati iratok 4. kötet 1787. oldal).

A fentiekre tekintettel a bíróság a bizonyítási eljárás során vizsgálta tanú 2 és tanú 11 tanúk esetleges szerepét a bűncselekmény elkövetésével kapcsolatban. 

A tanúvallomásokból megállapítható volt, hogy a sértett tanú 2-t gyermekkora óta, még felnőtt korában is rendszeresen támogatta anyagilag, amiből következtetés vonható arra, hogy tanú 2-nek nem volt indoka a bűncselekmény elkövetésére.

A nyomozó hatóság által beszerzett tanú 2 mobiltelefonjának cellainformációja szerint (nyomozati iratok 1. kötet 323-329. oldal) a tanú által használt SIM kártya három alkalommal tartózkodott városnév 3-n, így 2013. május 18. és május 21., 2013. július 26. és 27., illetve 2013. augusztus 14. és augusztus 16. közötti időszakban. A cellainformációk adatai alátámasztják tanú 2 és tanú 20 és részben a vádlott e körben tett vallomását, amely szerint a vádlott tanú 2-vel két ízben járt városnév 3-n, illetve megállapítható az is, hogy a tanú által használt SIM kártya a bűncselekmény napján nem forgalmazott a településen.

A bíróság a bűncselekmény elkövetésének időpontjával és tanú 2, illetve tanú 11 bűncselekmény elkövetésében játszott szerepével kapcsolatban értékelte bizonyítékként tanú 6 és tanú 10 tanúk vallomását. 

tanú 6 tanúvallomásában elmondta, a bűncselekmény elkövetésének estéjén 23.06 perckor felismerte a sértett által használt fehér színű Suzuki Splash típusú személygépkocsit, amellyel egy ember közlekedett városnév 9-ről városnév 5 irányába. A tanú vallomásában elmondta, a gépkocsi vezetője nem tudta irányban tartani az autót, a gépkocsi nagy sebességgel haladt, hirtelen irányváltásokat csinált.

A tanú által közölt időpontból következtetni lehet arra, hogy a vádlott a bűncselekményt aznap este, 23 óra előtt követte el, így elfogadható a vádlott azon vallomása, amely szerint 21-22 óra között ment vissza a plébániára, és ölte meg a sértettet.

tanú 10 tanú beszámolt vallomásában arról, miközben 2013. szeptember 10-én este 7 órától másnap reggel 7 óráig biztonsági szolgálatot látott el városnév 2-en a szám kerületben lévő utcanév 4 társasházban, éjjel 2.00 óra körül a utcanév 2 téren balesetet szenvedett egy fehér színű Suzuki, melyben egy ember ült, annak vezetője a vádlott volt. 

A tanú által elmondottakat alátámasztotta a 2013. szeptember 11. napján a városnév 2 kerület, utcanév, házszám 2 szám alatti téren lefolytatott helyszíni szemle megtartásáról szóló jegyzőkönyv adatai, amelyben rögzítést nyert, hogy a fenti helyen megtalálták - a sértett használatában lévő - frsz forgalmi rendszámú Suzuki Splash típusú személygépkocsit, és annak belső teréből lefoglalásra került egy összehajtogatott A/4-es fehér papírlap, amely a vádlott nevére szóló rendőrségi idézést tartalmazott (nyomozati iratok 3. kötet 1088. oldal).

A fentieken túl tanú 2 által elmondottakat támasztotta alá tanú 11 és tanú 12 tanúk vallomása is. 

tanú 11, aki tanú 2 testvére, vallomásában elmondta, tudomása van arról, hogy tanú 2 2013 augusztusában egyedül és a vádlottal közösen is járt a sértettnél, úgy fogalmazott, testvére a vádlottat levitte bemutatni az atyának, e miatt haragudott is rá, mert őt a 10 év alatt egyszer sem mutatta be a nevelőapjaként tisztelt sértettnek. A tanú beszámolt továbbá arról is, hogy tanú 2 a sértettet becenév 1-nek szólította, és ezt megerősítette vallomásában tanú 12 is. A tanúk egybehangzóan nyilatkoztak a vonatkozásban, hogy a sértett anyagilag is támogatta tanú 2-et. 

A tanúk vallomása részben alátámasztja a vádlotti vallomást a tekintetben, hogy a vádlottat tanú 2 mutatta be az atyának, akit ő szintén becenév 1-nek szólított, ami utal arra, hogy a sértett és a vádlott között is egy bizalmas kapcsolat volt, hiszen - tanú 20 tanúvallomása szerint is - csak rokonai hívták a sértettet becenév 1-nek, mindenki más atyaként szólította őt. 

Az eljárás során tanúként kihallgatott tanú 7 megerősítette tanú 2 tanú vallomásának azon részét, amely szerint a bűncselekmény elkövetésnek napján - 2013. szeptember 10. - városnév 2-n tartózkodott. tanú 7 úgy vallott tanú 2 az egész délutánt nála töltötte.

Megállapítható, hogy tanú 11 tanút - a vádlott később visszavont vallomásán túl - egyetlen rendelkezésre álló bizonyíték sem kötötte a helyszínhez.

A fenti - tanú 7, tanú 10 és tanú 6 - tanúk vallomására, a sértett által használt személygépkocsi helyszíni szemléjén lefoglalásra került idézés tartalmára, valamint a cellainformációk adataira tekintettel a bíróság tanú 2-t és tanú 11-t az elkövetői körből kizárta.

Ugyanakkor a beszerzett igazságügyi nyomszakértői vélemény szerint a helyszíni szemle keretében a vonszolási nyomban rögzített talpnyom töredék nagy valószínűséggel a vádlottól származik (szakértői vélemény, nyomozati iratok 4. kötet 1853. oldal).

A törvényszék a fentiek szerint értékelt tanúvallomások, okirati bizonyítékok és szakértői vélemények alapján minden kétséget kizáró módon bizonyítottnak látta azt, hogy néhai sértett neve sértett sérelmére a tényállásban írt bűncselekményt a vádlott egyedül követte el.

A fentieken túl a vádlott városnév 3-ra történt utazásának időpontjával és módjával kapcsolatban a bíróság bizonyítékként értékelte tanú 4 vezető jegyvizsgáló tanúvallomást és a 2013. szeptember 9. napján a tanú által kiállított utasleadási lapot (nyomozati iratok 5. kötet 1967-1969. oldal).

A tanúvallomás és az okirat alátámasztotta a vádlott e körben - 2014. május 20. napján - tett vallomását, amely szerint városnév 4-ről városnév 8-on keresztül városnév 5-re vonattal utazott, majd autóbusszal ment városnév 3-ra.

A 2014. február 20. napján kelt rendőri jelentés adatai és annak fényképmelléklete szerint a vádlott a városnév 5-i buszpályaudvaron tartózkodott 2013. szeptember 9-én 18.04-18.30 óra között (nyomozati iratok 1. kötet 297-319. oldal). Ugyanezen rendőri jelentéshez csatolt menetrend szerint városnév 5-ről városnév 3-ra 18.31 órakor indult autóbusz, ami 19.40 órakor érkezett meg a célállomásra. 

A fentiek alátámasztják a vádlott azon vallomását, amely szerint ő ezen a napon 20.00 óra körül érkezett meg a plébániára. 

A bíróság tanúként hallgatta ki tanú 18-at a sértett testvérét, aki a vallomásában megerősítette tanú 20 által elmondottakat, amely szerint a sértett 2013. szeptember 10-én a délelőtti órákban a testvérénél városnév 10-n járt, onnan valamikor a kora délután érkezett haza, tanú 20 tanú szerint 15 órakor. tanú 18 elmondta továbbá, tudomása volt arról, hogy a testvére anyagilag is támogatta patronáltjait, illetve beszámolt testvére megromlott egészségi állapotáról is (20. sorszámú tárgyalási jegyzőkönyv 18. oldal).

A bíróság a sértett által elszenvedett sérülésekkel kapcsolatban bizonyítékként értékelte és elfogadta a sértett boncolásáról készült jegyzőkönyv és ez alapján készült szakértői véleményben foglaltakat. A szakértői vélemény rögzítette a boncolás során feltárt valamennyi szúrt-metszett jellegű és egyéb bevérzéssel járó sérülést, valamint rögzítésre került a pajzsporc törése, amely alapján a szakértők véleményezték a sértett nyakának nagy erővel történő megragadását, ezt pedig alátámasztotta a vádlott e körben tett első gyanúsítotti kihallgatása alkalmával tett vallomását (gyanúsítotti vallomás, nyomozati iratok 6. kötet 3110. oldal 4. bekezdés).

A tárgyalás során meghallgatásra került a boncolást végző és szakvéleményt adó igazságügyi orvosszakértők dr. szakértő 2 és dr. szakértő 1, akik a szakvéleményüket fenntartották és azt kiegészítették.

Dr. szakértő 2 szakértő elmondta, a halál közvetlen oka volt a nyaki visszér sérülésen keresztül levegő jutott a jobb szívkamrába, amely miatt heveny keringési elégtelenség lépett fel. A szakértő véleményezte, hogy a halál legkésőbb, e sérülés bekövetkezte után 5 percen túl, de 20-30 percen belül következett be, illetve megállapítható volt, hogy a sértettnél rögzített bevérzéses sérülések mindegyike - így mindkét térd sérülése is - élőben keletkezett, a térdsérülés keletkezhetett lépcsőről történő leesés következtében is. A szakértő fenti véleménye alátámasztotta a vádlott e körben tett vallomását, amely szerint a cselekmény elkövetése után a sértett testét a pincébe lökte, miközben még hallotta, hogy a sértett hörgő hangot adott ki (nyomozati iratok 6. kötet 3187. oldal 3. bekezdés).

A szakvéleményben rögzítésre került továbbá az is, hogy a sértett nyaktájékán összesen 14 szúrt-metszett jellegű sérülés volt. 

A tárgyalás során meghallgatott szakértők állást foglaltak a vonatkozásban, hogy a cselekmény elkövetésekor 73 éves sértett több betegségben -  így magas vérnyomás betegség, nem inzulinfüggő cukorbetegség, vérzsírsav-szint emelkedés szövődményeként kialakult súlyos fokú általános verőér elkeményedés, nagyon súlyos érelmeszesedés betegségben -  szenvedett, amely betegség problémát okozott a sértett mozgásában.

A sértett egészségi állapotával kapcsolatban a bíróság a fentieken túl bizonyítékként értékelte dr. tanú 9, a sértett házi orvosának tanúvallomását, aki elmondta, műtéti beavatkozást is végrehajtottak a sértetten, de az alsó végtagi fájdalom miatt a sértett nehezen járt, amit járásán észre lehetett venni. A házi orvos által elmondottakat tanú 20 kántor is megerősítette, aki előadta, a sértett a műtéti beavatkozás után sem tudott hosszútávon gyalogolni, ezért bizonyos szertartásokat, püspöki engedéllyel neki kellett átvennie. A tanú úgy nyilatkozott a sértett megromlott egészségi állapota egy külső személy számára is látható volt, az atya lassan ment, a tanú úgy fogalmazott, az atya cammogott (20. sorszámú tárgyalási jegyzőkönyv 4. oldal 2. bekezdés). 

A bíróság a fenti tanúvallomások, szakértői vélemény alapján megállapította, hogy a vádlottnak fel kellett ismernie a sértett megromlott egészségi állapotát, illetve a vádlott első nyomozati vallomásából megállapítható az is, hogy a vádlott tisztában volt a sértett hajlott életkorával, hiszen ezen alkalommal akként vallott: „tudom, hogy én ezt tettem, ezzel az idős emberrel" (nyomozati iratok 6. kötet 3114. oldal).

A bíróság a tényállás megállapításakor további bizonyítékként értékelte a vádlott vonatkozásában készült igazságügyi elmeorvos szakértői véleményt, illetve az igazságügyi pszichológus szakértői leletet és véleményt, a Suzuki Splash típusú személygépkocsi értékéről készült igazságügyi műszaki szakértői véleményt, a városnév 3, utcanév, házszám 1. szám alatt tartott szemle megtartásáról szóló jegyzőkönyv adatait és fényképmellékletét, valamint a vádlott erkölcsi bizonyítványát.

A törvényszék a helyszíni szemle keretében lefoglalt 250.000 forint készpénz tulajdonjogának igazolása körében bizonyítékként értékelte a városnév 5-i Kerületi Esperes által megküldött iratanyagot (54. sorszámú bírósági irat) és a sértett, mint örökhagyó vonatkozásában kelt hagyatékátadó végzést. 

Ugyanakkor a bizonyítékok köréből mellőzte a nyomozás során beszerzett okirati bizonyítékok közül az igazságügyi genetikai szakértői véleményt, mert az eredményre nem vezetett, valamint a vádlott vonatkozásában készült nemleges toxikológiai szakértői véleményt, továbbá mellőzte tanú 3, tanú 13, tanú 17, tanú 8, tanú 19 és tanú 15 tanúk vallomását, akik a tényállás megállapításával, illetve a vádlott büntetőjogi felelősségével kapcsolatban releváns információval szolgálni nem tudtak.

A törvényszék a vádlott által elkövetett, a tényállásban rögzített bűncselekmények jogi minősítésével kapcsolatban a következőket kívánja megjegyezni.

Az ügyészség a vádlottat - az élet elleni bűncselekmény elkövetésén túl -  magánlaksértés bűntettének és kifosztás bűntettének elkövetésével is megvádolta.

A Btk. 221. § (2) bekezdés a) pontja értelmében bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő, aki a másnak a lakásába, egyéb helyiségébe, vagy az ezekhez tartozó bekerített helyre az ott lakó, vagy azzal rendelkező akarata ellenére vagy megtévesztéssel éjjel bemegy, vagy ott bent marad.

A törvényszék a fenti magánlaksértés bűntettének megállapíthatóságát nem látta bizonyítottnak figyelemmel az alábbiakra.

Néhai sértett neve sértett sérelmére elkövetett cselekménnyel kapcsolatban közvetlen személyi bizonyítékként kizárólag a vádlott nyomozás során tett vallomásai állnak a bíróság rendelkezésére annak megállapításául, hogy a bűncselekmény elkövetésének estéjén a vádlott és a sértett között milyen tartalmú beszélgetés történt.

A vádlott a magánlaksértéssel összefüggésben első vallomásában nem tett említést arról, hogy a sértett lakásába a sértett akarata ellenére, vagy az ő megtévesztéssel jutott volna be. Ekkor akként vallott, hogy a lakásba a nyitott bejáraton keresztül ment be, és a sértett aludt, amikor rátámadt (nyomozati iratok 6. kötet 3110. oldal).

A 2014. március 19. napján tett gyanúsítotti kihallgatása alkalmával e körülménnyel kapcsolatban azt mondta, miután a sértett közölte vele, hogy őt anyagilag támogatni nem tudja, és megütötte őt, a sértett távozásra szólította fel, azt mondta, menjen el a lakásból, aminek ő eleget tett, azonban fél óra várakozás után, 21-22 óra körül visszament. Elmondta, a lakásba a nyitott mellékbejáraton ment be, majd az alvó sértettet felébresztette, aki megijedt, kiabált, de mikor rájött, hogy a vádlott az, akkor megnyugodott. A sértett felült az ágy szélére, megkérdezte tőle, minek jött vissza. Ezután beszélgetni kezdtek, melynek során ismét szóváltásba kerültek. A vádlott ideges lett, megütötte a sértettet, majd késsel a kezében végzett vele (nyomozati iratok 6. kötet 3185. oldal 4-6. bekezdés és 3186. oldal 1., 2. bekezdés). A vádlott a fenti vallomását erősítette meg a 2014. május 20. napján tett vallomásában is (nyomozati iratok 6. kötet 3196. oldal).

A fenti vallomásokból az állapítható meg, amikor a sértett a vádlottat felhívta a lakásból való távozásra, annak a vádlott eleget tett és a plébániát elhagyta. Azonban amikor oda visszament, a sértett ismételten nem szólította fel távozásra, annak ellenére sem, hogy összevesztek és a vádlott megütötte őt.

A gyanúsítotti vallomásokból az állapítható meg, hogy a vádlott a bűncselekmény elkövetését megelőzően több ízben járt a sértettnél, ott éjszakákat töltött, vele bizalmas kapcsolatban állt, ezért nem vonható következtetés arra, hogy a sértett 2013. szeptember 10. napján az esti órákban a vádlottat a plébánia épületéből az oda vissza nem térés végleges szándékával küldte volna el. A bíróság álláspontja szerint, ha a sértettnek erre irányuló szándéka lett volna, akkor azt egyértelműen a vádlott tudtára adta volna.

A fent kifejtettekre tekintettel kellő alappal nem vonható következtetés arra, hogy a vádlott a plébániára történő visszatérése és a lakásban való maradása a sértett akarata ellenére történt volna.

Ezért a törvényszék a vádlottat - mivel magánlaksértés bűntettének elkövetése nem állapítható meg -  a Be. 331. § (1) bekezdése alapján - figyelemmel a Be. 6. § (3) bekezdés b) pont 1. fordulatára - a Btk. 221. § (2) bekezdés a) pontjában meghatározott magánlaksértés bűntettének vádja alól felmentette. 

A bíróság álláspontja szerint a vádlott azzal, hogy a vádbeli napon megölte néhai sértett neve sértettet elkövette az emberölés bűntettét.

A bíróság vizsgálta, hogy a vádlott a cselekmény elkövetésekor volt-e olyan erős felindult állapotban, hogy esetlegesen az emberölés privilegizált esetét lehetne javára megállapítani. 

A vádlott a cselekmény elkövetését megelőzően tisztában volt a sértett azon akaratával, hogy őt anyagilag a jövőben nem kívánja támogatni. A vádlott beismerő vallomása szerint, mikor ezt a sértett közölte vele, indulatból többször megütötte őt, de ezután elhagyta a sértett lakását, majd fél óra elteltével ment vissza oda, amikor ismét ugyanezen okból kifolyólag szóváltásba kerültek, melynek során végzett a sértettel. Ezáltal a vádlott visszatérésekor a sértett azon kijelentése, hogy még sem támogatja őt, nem generálhatott olyan erős indulatot a vádlottban, amely a nála egy beszűkült állapotot eredményezett volna. Az természetes, hogy a sértett kijelentései a vádlottban indulatot gerjesztettek, azonban ez az indulat, nem méltányolható okból származott.

A fentiekre tekintettel a vádlott cselekménye erős felindulásban elkövetett emberölés bűntetteként nem minősülhet

A vádlott a tényállásbeli cselekményével az emberölés alapesetén túl, annak több minősített esetét is megvalósította. 

Így megállapítható az aljas indokból történő elkövetés.

A Kúria iránymutatása szerint az emberölés aljas indokból elkövetettnek minősül, ha az ölési cselekmény nem közvetlenül haszonszerzésre irányul, hanem az elmaradt haszon miatti megtorlás a cél. (BH. 2012. 56. számú jogeset.)

Az irányadó tényállás szerint - amely a vádlott beismerő vallomásán alapul - a vádlottat a cselekmény elkövetésében abban való csalódottsága motiválta, hogy a sértett ígérete ellenére kijelentette, nem fogja őt anyagilag támogatni. E miatt alakult ki közöttük szóváltás, melynek során végzett a sértettel.

A bíróság álláspontja szerint megállapítható, hogy a vádlottat cselekményében közvetlenül nem az anyagi előny megszerzése motiválta, hanem az, hogy a sértett meghiúsította a jövőbeli anyagi reményeit, ezáltal a vádlott cselekménye - összhangban a Kúria álláspontjával - aljas indokból elkövetett emberölésként minősül. 

A fenti minősítő körülményen túl a cselekmény különös kegyetlensége is megállapítható.

A vádlott 14 alkalommal szúrja meg a védekező sértettet, a halálos sérülést okozó szúrás mellett több, védekező jellegű sérülést is okozott. A vádlott saját vallomásában állította, a szúrások után - miközben a sértett élettelen testét a pincébe lökte - még hallotta, hogy a sértett hörögve szedi a levegőt, ennek ellenére a sértett élete iránt teljes közömbösséget tanúsított. A sérülések száma, súlya és jellege alapján megállapítható, hogy a vádlott rendkívüli embertelenséggel, brutalitással hajtotta végre ölési cselekményét, a halál elkerülhetetlen bekövetkezésének felismerése és az e miatti halálfélelem az átlagosat jóval meghaladó testi szenvedést és lelki gyötrelmet okozott a sértettnek. A bíróság a vádlott nyomozati vallomására alapozva megállapította, hogy a vádlott tudata átfogta a sértett testi szenvedését és lelki gyötrelmét, ezáltal büntetőjogi felelősséggel tartozik e minősítő körülményért is.

A sértett életkorából és megromlott egészségi állapotából következik, hogy néhai sértett neve sértett korlátozottan volt képes a sérelmére elkövetett élet elleni bűncselekmény elhárítására. 

A vádlott nyomozás során tett vallomása alapján megállapítható, hogy a vádlott tisztában volt a sértett életkorával, az egybehangzó tanúvallomások alapján pedig az is megállapítható, hogy a sértett megromlott egészségi állapota külső szemlélő számára is nyilvánvaló volt, ráadásul a vádlott bizalmas kapcsolatban állt a sértettel. Mindezekre figyelemmel a törvényszék álláspontja szerint a vádlott tudomással bírt a sértett rossz egészségi állapotával, ezért a vádlott cselekménye a fenti minősítő körülményeken túl a bűncselekmény elhárítására idős koránál fogva korlátozottan képes személy sérelmére elkövetettként is minősül. 

A kifosztás bűntettével kapcsolatban:

A vádlott nyomozás során 2014. március 19. és május 20. napján tett részletes, feltáró jellegű, beismerő vallomásában akként vallott, hogy az ölési cselekmény elkövetését követően pénz után kutatott a lakásban azért, hogy feljusson városnév 2-re, de a további kutatással felhagyott, amikor megtalálta a sértett által használt gépkocsi kulcsát, azt magához vette, és a gépkocsival városnév 2-re közlekedett. 

Kétségtelen, hogy a vádlott az első gyanúsítotti kihallgatása során akként vallott, hogy a gépkocsit el akarta adni, azonban e vallomását az eljárás későbbi szakaszában visszavonta, és a rendelkezésre álló bizonyítékok egyike sem támasztják alá a vádlott e körben tett állítását. A törvényszék álláspontja szerint teljesen életszerű azon vádlotti vallomás, amely szerint a gépkocsira azért volt szüksége, hogy azzal a helyszínről távozzon. A vádlott eltulajdonítási szándékának hiányára utal továbbá az a körülmény is, hogy a nyomozóhatóság a szemle keretében, a sértett szobájának asztalán nagyobb összegű készpénzt talált.

A fentiekre tekintettel teljes bizonyossággal nem vonható következtetés arra, hogy a vádlottat a gépkocsi elvitelekor annak eltulajdonítási szándéka vezette, csupán az állapítható meg, hogy a vádlott szándéka a gépjármű használatára irányult, ezért cselekménye - a vádirati minősítéstől eltérően kifosztás bűntette helyett - jármű önkényes elvétele bűntettének minősül. 

Mindezekre figyelemmel a törvényszék a vádlottat bűnösnek mondta ki 
a Btk. 160. § (1) bekezdésében meghatározott és a (2) bekezdés c) d) és k) pontjai szerint minősülő aljas indokból, különös kegyetlenséggel, a bűncselekmény elhárítására idős koránál fogva korlátozottan képes személy sérelmére elkövetett emberölés bűntettében, valamint
a Btk. 380. § (1) bekezdésében meghatározott és a szerint is büntetendő jármű önkényes elvétele bűntettében.

A büntetés kiszabása során a bíróság a vádlott javára enyhítő körülményként értékelte az általa az eljárás során tett bűnösségre kiterjedő, beismerő vallomását, fiatal-felnőtt korát, valamint azt, hogy több mint kettő éve áll a büntetőeljárás hatálya alatt, továbbá a vagyon elleni bűncselekménnyel okozott kár az eljárás során lefoglalással történő megtérülését. 

Ugyanakkor súlyosító körülményként értékelte a vádlott büntetett előéletét, azt, hogy a bűncselekményt próbaidőre felfüggesztett szabadságvesztés és kettő büntetőeljárás hatálya alatt követte el, az emberölés bűntettének többszörös minősülését, valamint az élet elleni bűncselekmények megyén belüli elszaporodottságát. 

A bíróság a büntetés kiszabásánál figyelemmel volt a Btk. 41. § (1) bekezdésében írtakra, amely szerint életfogytig tartó szabadságvesztés azzal szemben szabható ki, aki a bűncselekmény elkövetésekor a huszadik életévét betöltötte. A vádlott a cselekmény elkövetésekor e korhatárt nem érte el, így vele szemben határozott ideig tartó szabadságvesztés kiszabása indokolt, aminek maximális időtartama - a Btk. 81. § (3) bekezdésére figyelemmel - egy nap híján 23 év. 

A bíróság a vádlott vonatkozásában feltárt súlyosító körülményekre - a különös tekintettel az élet elleni bűncselekmény vonatkozásában megállapítható igen durva, brutális elkövetési módjára, annak háromszoros minősítésére - a büntetés kiszabásánál irányadó középmértéktől - 16 év 6 hónap - a vádlott terhére eltért. 

Ezért a törvényszék a vádlottat a Btk. 81. § (1) és (3) bekezdései alapján - figyelemmel a Btk. 34. § 1. fordulatára - a rendelkező részben meghatározott tartamú szabadságvesztésre ítélte.

A szabadságvesztés végrehajtási fokozatát a Btk. 37. § (3) bekezdés ad) pont 1. fordulata alapján fegyházban rendelte végrehajtani.

A bíróság a Btk. 38. § (1) és (2) bekezdés a) pontja alapján megállapította, hogy a vádlott a szabadságvesztésből legkorábban a büntetés kétharmad részének kitöltését követő napon bocsátható feltételes szabadságra.

A vádlott az általa elkövetett élet elleni bűncselekmény kiemelkedő tárgyi súlya folytán méltatlan a közügyekben való részvételre, ezért attól a Btk. 61-62. §-ai alapján a törvényben meghatározott maximális időtartamra, 10 évre eltiltotta.

A kiszabott szabadságvesztésbe a törvényszék beszámította a Btk. 92. § (1) és (2) bekezdése alapján a vádlott által jelen ügyben kifolyólag előzetes fogvatartásban töltött időt.

A törvényszék az eljárás során lefoglalt, a Szolnoki Törvényszék Gazdasági Hivatalánál Bj. 135/2014. szám alatt bevételezett és nyilvántartott bűnjelek lefoglalását a Be. 155. § (1) bekezdése alapján megszüntette, és azok közül tanú 2-től lefoglalt tárgyakat a tanúnak, a sértett tulajdonát képező és értékkel bíró tárgyakat tanú 1 testvére részére, mint tulajdonosoknak a Be. 155. § (2) bekezdés alapján kiadni rendelte, míg az értékkel nem bíró bűnjelek megsemmisítését a Be. 155. § (8) bekezdés alapján elrendelte.

A fentieken túl a bíróság a bűnjelként kezelt 2 db CD lemez, kamerafelvétel és a vádlott nevére szóló idézés az iratokkal együtt történő kezelését rendelte el figyelemmel a 11/2003. (V.8.) IM-BM-PM együttes rendelet 1. § (2) bekezdésére. 

A bíróság a sértett által használt lakásban megtartott helyszíni szemle során lefoglalt 259.175 forint készpénz jogi sorsával kapcsolatban a városnév 5-i Kerületi Esperes csatolt könyvelői nyilatkozat és iratanyag alapján megállapította, hogy a fenti összegből 250.000 forint a városnév 1-i Egyházmegye tulajdona, míg a fennmaradó 9.175 forint a sértett tulajdonát képezte, ezért a törvényszék a Be. 155. § (1) bekezdése alapján a fenti összeg lefoglalását megszüntette, és azokat a Be. 155. § (2) bekezdés alapján a városnév 1-i Egyházmegyének, illetve tanú 1 részére, mint tulajdonosoknak kiadni rendelte.

A vádlottat a Be. 338. § (1) bekezdése alapján - bűnösségének megállapítása folytán - kötelezte az eljárás során felmerült bűnügyi költség megfizetésére.

A városnév 1-i Egyházmegye képviselője, tanú 2 és tanú 1, mint egyéb érdekeltek az ítélet bűnjelekről és a lefoglalt készpénzről történő rendelkezéseivel kapcsolatban a Be. 324. § (1) bekezdés h) pontja alapján fellebbezést jelenthetnek be a Be. 325. § (2) bekezdésében meghatározott időtartamon belül.

S z o l n o k , 2016. április 4.

. Nádor Zoltán s.k. a tanács elnöke az aláírásban távollétük miatt akadályozott Pintér Mihályné és Bozsik István ülnökök helyett is