Mfv.I.11.045/2007/4.szám

A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága a dr. Falusi Andrea ügyvéd által képviselt felperesnek a dr. Funtig Zoltán ügyvéd által képviselt alperes ellen fizetési felszólítás hatályon kívül helyezése iránt a Pest Megyei Munkaügyi Bíróságnál 2.M.775/2005. szám alatt megindított és másodfokon a Pest Megyei Bíróság 8.Mf.23.093/2007/4. számú ítéletével jogerősen befejezett perében az említett másodfokú határozat ellen az alperes által benyújtott felülvizsgálati kérelem folytán - tárgyaláson kívül - meghozta a következő

í t é l e t e t :

A Legfelsőbb Bíróság a Pest Megyei Bíróság 8.Mf.23.093/2007/4. számú ítéletét hatályában fenntartja.

Kötelezi az alperest, hogy fizessen meg a felperesnek 
- tizenöt nap alatt - 20.000 /húszeezer/ forint felülvizsgálati eljárási költséget.
A felülvizsgálati eljárás illetékét az állam viseli. 

I n d o k o l á s :

A Pest Megyei Munkaügyi Bíróság a megismételt eljárásban hozott 2.M.775/2005/29. számú ítéletével - a felperes keresetét alaposnak találva - hatályon kívül helyezte az alperes 2002. szeptember 30-án kelt fizetési felszólítását.

Az elsőfokú bíróság által megállapított tényállás szerint a felperes aljegyzőként dolgozott az alperesnél, és 1998. szeptemberétől elkezdett a Jogtudományi Karán egy hét féléves képzést, amelyre a felek 1999. március 24-én tanulmányi szerződést kötöttek. Ennek 8. pontja szerint a felperest arra az időre nem illeti támogatás, amikor a tanulmányait nem megfelelő eredménnyel végzi, és ezért félévet, vagy tanévet ismétel. A tanulmányi szerződés 9. pontja előírta továbbá, hogy amennyiben a felperes az előírt tanulmányi időn belül önhibájából a tanulmányait nem fejezi be, az iskola elvégzését igazoló okmányt nem mutatja be, a tanulmányi szerződést a munkáltató megszünteti, a felperes pedig köteles egy összegben visszafizetni a támogatás összegét. 

Az alperes 2002. szeptember 30-án a tanulmányi szerződés 9. pontjára hivatkozva felszólította a felperest 616.000 forint tandíj és 1.247.859 forint tanulmányi szabadságra eső munkabér visszafizetésére. 

A felperes keresetében arra tekintettel kérte a fizetési felszólítás hatályon kívül helyezését, hogy közel két évig az alperesnek nem volt jegyzője, ezen feladatokat is neki kellett végezni, így a munkaidő kedvezményt nem tudta igénybe venni, a foglalkozásokon nem tudott részt venni, a vizsgáit halasztani kényszerült. 

A munkaügyi bíróság a lefolytatott bizonyítási eljárás alapján megállapította az alperes több lényeges kötelezettségszegését, amely álláspontja szerint a felperesi oldalon a tanulmányi szerződésből folyó kötelezettségek alóli mentesülést jelentette.

Az alperes fellebbezése alapján eljárt Pest Megyei Bíróság 8.Mf.23.093/2007/4. számú ítéletével helyes indokai alapján az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta. 

A másodfokú bíróság ítélete indokolásában kiemelte, hogy a felperes az ajánlott hét féléves képzési idő helyett tíz félév alatt szerezte meg a diplomáját, és a tanulmányi szerződéses kikötés alapján az alperesnek kellett bizonyítania a felperesi önhibát a tanulmányi idő meghosszabbodásával összefüggésben. Az alperes ilyen felróható felperesi magatartást nem tudott bizonyítani, ezért a fizetési felszólítás jogsértő volt. 

Az alperes felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését, és a felperes keresetét elutasító ítélet hozatalát kérte. Vitatta a másodfokú bíróság tanulmányi szerződés értelmezését, miután a felperes ún. credit rendszerben folytatta a tanulmányait, így a szerződés 8. pontja szerinti szankció - a tanévismétlés, illetve félévismétlés ezen rendszerben való értelmezhetetlensége miatt - nem alkalmazható, a felperes hallgatói jogviszonya folyamatos volt. Ez azonban nem jelentette azt, hogy a vizsgakötelezettségeinek az arra megadott félévben eleget tett, ezért a nem megfelelő tanulmányi eredményei miatt a tanulmányi ideje három félévvel meghosszabbodott. A tanulmányi szerződés 9. pontja biztosította a felmondás jogát, ennek korlátja, hogy a tanulmányi idő túllépése ne a felperes önhibáján kívüli okból következzen be. Álláspontja szerint ebben a körben a bizonyítás a felperesre hárult, amint erre a korábbi elsőfokú ítéletet hatályon kívül helyező végzésében a másodfokú bíróság rámutatott, jelen jogerős ítélet viszont ezzel ellentétes álláspontra jutott. A másodfokú bíróság a tanulmányi szerződést jogszabálysértően értelmezte, a jogerős ítélet sérti az Mt. 113. § (2) bekezdését, mivel a tanulmányok nem megfelelő eredménnyel folytatása a támogatás visszakövetelésére alapot adó súlyú szerződésszegésnek minősült. A felperes a vizsgákra felkészülést biztosító szabadidőt megkapta, a kivett szabadság idejére munkavégzésre nem kötelezték, így megalapozatlan, hogy önhibáján kívüli okból következett be a tanulmányi idő meghosszabbodása. 

A felperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában való fenntartását kérte. 

A Legfelsőbb Bíróság a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el.

A felülvizsgálati kérelem nem alapos. 

Az irányadó jogerős ítéleti tényállás szerint a felperes 1998. szeptemberében kezdte el a perbeli tanulmányait, amelynek képzési ideje hét félév volt. Az alperes - az 1999. március 24-én megkötött tanulmányi szerződés 9. pontjára hivatkozással - 2002. szeptember 30-án adta ki a tanulmányi támogatás visszafizetésére vonatkozó fizetési felszólítását, mivel a felperes ez ideig nem teljesítette a tanulmányi kötelezettségeit. A felperes végül 2003. júliusában, tehát tíz félév tanulmány után kapott diplomát. 

A másodfokú bíróság a tanulmányi szerződés 8. és 9. pontja egybevetéséből helytállóan következtetett arra, hogy a szerződés az eredménytelen vizsgához, félév, vagy tanév ismétléshez csupán azt a következményt fűzte, hogy erre az időre támogatás nem illette a felperest. A tanulmányi szerződés teljesítése szempontjából nem a credit rendszerben történő tanulmányi kötelezettség teljesítésnek, hanem annak volt jelentősége, hogy a felperes több tárgyból sikertelen vizsgát tett.

Tény, hogy a felperes a tanulmányait a fizetési felszólítás időpontjában - a 8. félév kezdetekor - még nem fejezte be, ezért a tanulmányi szerződés 9. pontja értelmében annak vizsgálatának volt helye, hogy erre önhibájából, vagy önhibáján kívül került-e sor. A tanulmányi szerződés a tanulmányok befejezése elmaradásához a „tanulmányi szerződés megszüntetését" fűzte jogkövetkezményként. A tanulmányi szerződés 12. pontja is utalt azonban arra, hogy a tanulmányi szerződésben nem rendezett kérdésekben az Mt. szabályait kell alkalmazni, ezért a munkaügyi bíróság az Mt. 113. §-ának (1) bekezdése alapján helytállóan vizsgálta, hogy az alperes követett-e el lényeges szerződésszegést, amely miatt a felperes mentesült a szerződésből folyó kötelezettségei - az adott esetben az előírt időn belüli diplomaszerzés kötelezettsége - alól. Az alperes helytállóan hivatkozott a felülvizsgálati kérelmében arra, hogy erre vonatkozóan a bizonyítás a felperest terhelte [Pp. 164. § (1) bekezdés]. 

A kifejtettek szerint a munkaügyi bíróság helyesen járt el, amikor nem a felperes „önhibáját", hanem a tanulmányi kötelezettségei teljesítését akadályozó alperesi szerződésszegéseket vizsgálta, és ebből vonta le jogi következtetését. Ennek során a perbeli bizonyítékokat részletesen, okszerűen és életszerűen, a logika szabályainak megfelelően elemezte és értékelte, következtetéseit meggyőzően indokolta [Pp. 206. § (1) bekezdés, 221. § (1) bekezdés]. A Pp. 270. § (2) bekezdéséből következően a felülvizsgálati eljárásban az előbbi eljárásjogi szabályoknak megfelelő mérlegeléssel kialakított tényállás felülmérlegelésének nincs helye (BH 1999.44.; BH 1997.54.). Ebben a körben a felülvizsgálati érvelés miatt szükséges kiemelni, miszerint a felperest vezetői munkakörénél fogva felelősség terhelte nemcsak a hivatal megfelelő működéséért, hanem a testületi tevékenység törvényességéért is, és ezen kötelezettsége 
- külön utasítás hiányában is - akkor is fennállt, ha a tanulmányi szabadsága alatt merült fel valamely feladatellátás szükségessége. A felperes tanulmányi idejére esett a jegyző 1999. december 21-ei felfüggesztése, és az új jegyző megbízásáig, 2001. február 14-éig a felperes látta el a saját munkaköre mellett a jegyzői feladatokat is. 

A munkaügyi bíróság megalapozottan állapította meg, hogy az alperes a felperes számára a szorgalmi időszakban nem biztosította teljeskörűen a kötelező iskolai foglalkozásokon való részvételt és a vizsgákra való felkészüléshez előírt szabadnapokat, ezekkel összefüggésben a lényeges kötelezettségszegése megállapítható, és ez a felperesnek a tanulmányi szerződésből folyó kötelezettsége alóli mentesülését eredményezte. Ennélfogva a másodfokú bíróság érdemben helytállóan hagyta helyben a felperesnek nyújtott tanulmányi támogatás visszafizetésére kötelező alperesi fizetési felszólítást hatályon kívül helyező elsőfokú ítéletet. 

A kifejtettekre tekintettel a Legfelsőbb Bíróság a Pp. 275. §-ának (3) bekezdése alapján a jogerős ítéletet - a munkaügyi bíróság ítélete indokolása kiemelésével - hatályában fenntartotta.

A Pp. 78. § (1) bekezdése alapján kötelezte az alperest a felperes felülvizsgálati eljárási költsége megfizetésére.

A felülvizsgálati eljárás illetékét a 6/1986.(VI.26.) IM rendelet 3. § (3) bekezdése értelmében az állam viseli.

Budapest, 2008. október 15.

Dr. Tallián Blanka s.k. a tanács elnöke, Dr. Tálné dr. Molnár Erika s.k. előadó bíró, Dr. Mészárosné dr. Szabó Zsuzsanna s.k. bíró

A kiadmány hiteléül:

tisztviselő